ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

26 січня 2022 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 740/3485/21
Головуючий у першій інстанції – Карпусь  І. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/383/22

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.
суддів:  Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,
із секретарем – Патук А.А., 
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - військова частина НОМЕР_1 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 вересня 2021 року (місце ухвалення – м. Ніжин)  у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконними рішення та наказу, зобов`язання вчинити дії,
                                       В С Т А Н О В И В :
У червні 2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконними рішення та наказу, зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування позову посилався на те, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 544 від 28.12.2021 (в наказі невірно вказано рік 2021 рік замість 2020 рік) позивача та членів його сім`ї (дружина та син) знято з квартирного обліку згідно із протоколом житлової комісії № 4 від 18.12.2020. Позивач вважає, що рішення житлової комісії порушує його права, гарантовані законодавством України, оскільки ОСОБА_1 на момент звільнення мав вислугу на військовій службі понад 20 років, а саме повних 27 років, постійним житлом не забезпечувався, перебував на обліку для поліпшення житлових умов у військовій часині НОМЕР_1 , а тому підстав для зняття його та членів його сім`ї, які потребують поліпшення житлових умов, з обліку були відсутні.
Позивач вважає дії відповідача щодо зняття його з обліку незаконним, при цьому посилається на п. 1, 9 ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та зазначає, що цим законом держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями, і, зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених ЖК Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
У позові позивач просить визнати незаконним рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом № 4 вiд 18.12.2020, в частині зняття з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, його, підполковника ОСОБА_1 у складі сім`ї три особи, а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в зв`язку зі звiльненням з військової служби на підставі підпункту «а» (у зв`язку з закiнченням строку контракту) п. 2 ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок i вiйськову службу», з правом носiння військової форми одягу, посаду здав 26.06.2020, з 18.12.2020;
визнати незаконним наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 544 вiд 28.12.2020 (в наказі невірно вказано рік - 2021 замість необхідного - 2020) в частині зняття з квартирного обліку його, підполковника ОСОБА_1 у складі сім`ї три особи, а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в зв`язку зі звiльненням з військової служби на підставі підпункту «а» (у зв`язку з закiнченням строку контракту) п. 2 ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок i вiйськову службу», з правом носiння військової форми одягу, посаду здав 26.06.2020, з 18.12.2020;
зобов`язати вiйськову частину НОМЕР_1 поновити на квартирному обліку з 18.12.2020 його, підполковника ОСОБА_1 у складі сім`ї три особи, а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 14.09.2021 позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконними рішення та наказу, зобов`язання вчинити дії, задоволено повністю.
Рішення суду обґрунтовано тим, що позивач на момент звільнення в запас мав вислугу на військовій службі більше 20 років, постійним житлом не забезпечувався, перебував на обліку для поліпшення житлових умов за останнім місцем служби у військовій частині НОМЕР_1 , визначені законом підстави для зняття позивача з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, не настали, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, командир військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 14.09.2021, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
За доводами скарги оскаржуване рішення суду є незаконним, необґрунтованим, висновки суду не відповідають обставинам справи.
Заявник у скарзі посилається на абзац 1 пункту 9 статті 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин, а саме грудень 2020 року) не передбачає, що у разі звільнення з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту, військовослужбовці мають бути залишені на квартирному обліку у військових частинах.
Таким чином, враховуючи, що позивач був звільнений зі служби в ЗС України у зв`язку з закінченням строку контракту, житловою комісією військової частини НОМЕР_1 правомірно прийнято рішення, яке оформлено протоколом № 4 від 18.12.2020, про зняття з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов підполковника ОСОБА_1 у складі сім`ї три особи у зв`язку зі звільненням з військової служби на підставі п. «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) п. 2 ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» з правом носіння військової форми одягу, посаду здав 26.06.2020, з 18.12.2020.
Апелянт у скарзі посилається, що судом першої інстанції не взято до уваги п. 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2006 № 1081, який визначає категорії військовослужбовців, які мають право залишитися на квартирному обліку при звільненні з військової служби, тобто унеможливлює залишення на даному обліку відповідача враховуючи підставу його звільнення, а саме у зв`язку із закінченням строку контракту.
Крім того, зазначає, що відповідно до «Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої наказом Міністерства оборони України № 380 від 31.07.2018, не містить норми станом на день виникнення спірних правовідносин, яка б регламентувала залишення на квартирному обліку військовослужбовців, які звільняються з військової служби після закінчення строку контракту та мають 20 років вислуги в календарному обчисленні.
На виконання вимог ст. 361 ЦПК України  учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.
Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 92, 97, 98, 99, 100), від відповідача військової частини НОМЕР_1 мається заява про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 101).
Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що згідно копії військового квитка ОСОБА_1 проходив службу в Збройних Силах України, останнім місцем служби є військова частина НОМЕР_1 (а.с. 11-12).
З витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №140 від 26.06.2020 підполковника ОСОБА_1 , начальника зберігання, звільненого у запас наказом командувача Сил підтримки Збройних Сил України від 05.06.2020 №5 (по особовому складу) відповідно до п. «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту другого частини п`ятої ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", 28.06.2020 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Ніжинського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Вислуга років у Збройних Силах становить 27 років 00 місяців 02 дні. Постійним або службовим житлом не забезпечувався. На квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 перебуває (а.с. 34).
Згідно витягу з протоколу № 4 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 18.12.2020 на засіданні житлової комісії військової частини НОМЕР_1 одноголосно прийнято рішення про зняття з облiку ociб, якi потребують полiпшення житлових умов, пiдполковника ОСОБА_1 у складi сім`ї три особи, а саме: пiдполковник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в зв`язку зі звiльненням з вiйськової служби на пiдставi пiдпункту «а» (у зв`язку iз закiнченням строку контракту) пункту другого частини п`ятої ст. 26 Закону України «Про вiйськовий обов`язок i вiйськову службу», з правом носiння вiйськової форми одягу, посаду здав 26.06.2020, з 18.12.2020 (а.с. 15).
З витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.12.2021 № 544 вбачається, що протокол житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 18.12.2020 №4 затверджено та знято з обліку ociб, якi потребують полiпшення житлових умов, пiдполковника ОСОБА_1 у складi сім`ї три особи, а саме: пiдполковник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в зв`язку зі звiльненням з вiйськової служби на пiдставi пiдпункту «а» (у зв`язку iз закiнченням строку контракту) пункту другого частини п`ятої ст. 26 Закону України «Про вiйськовий обов`язок i вiйськову службу», з правом носiння вiйськової форми одягу, посаду здав 26.06.2020, з 18.12.2020 (а.с. 14).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач на момент звільнення в запас мав вислугу на військовій службі більше 20 років, а саме 27 років 00 місяців 02 дні, постійним житлом не забезпечувався, перебував на обліку для поліпшення житлових умов за останнім місцем служби у військовій частині НОМЕР_1 , визначені законом підстави для зняття позивача з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, не настали, а тому позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з`ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.
Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі статтею 47 Конституції України держава бере на себе обов`язки надавати безоплатно житло громадянам, які потребують соціального захисту. Щодо інших категорій громадян обов`язок держави полягає у створенні умов, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.
Частинами першою та другою статті 9 ЖК Української РСР визначено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.
Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. При цьому у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, зазначеній категорії осіб надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Реалізація права на житло військовослужбовцями, у тому числі пільгових категорій, може бути здійснена у такі способи: безпосередньо надання житла, грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, надання кредиту для купівлі (спорудження) житла. Для отримання житла військовослужбовець має бути зарахований на облік та внесений до книги обліку осіб, що перебувають в черзі на одержання житла. Військовослужбовцям житло надається згідно з чергою.
Згідно з абз. 1 ч. 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 12 цього Закону військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Відповідно до пункту 24 цього Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.
Пунктом 9 статті 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я,а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Аналогічні приписи закріплені й в пункті 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Пунктом 30 вищевказаного Порядку передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.
При цьому, вказаний пункт Порядку не містить вичерпних підстав для зняття військовослужбовця з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, оскільки передбачає можливість зняття особи з обліку й в інших передбачених законодавством випадках.
Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку.
Пунктом 3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.
Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
Як вбачається з витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №140 від 26.06.2020, підполковника ОСОБА_1 , начальника зберігання, звільненого у запас наказом командувача Сил підтримки Збройних Сил України від 05.06.2020 №5 (по особовому складу) відповідно до п. «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту другого частини п`ятої ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", 28.06.2020 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Ніжинського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Вислуга років у Збройних Силах становить 27 років 00 місяців 02 дні. Постійним або службовим житлом не забезпечувався. На квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 перебуває (а.с. 34).
Згідно Наказу Міністерства оборони України № 20 від 03.02.1995 «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України», відповідно до пункту 13 якого військовослужбовці перебувають на квартирному обліку у військовій частині та квартирно-експлуатаційних частинах району до отримання житла, за винятком: поліпшення житлових умов, переміщення до нового місця служби, засудження до позбавлення волі на термін понад 6 місяців та надання відомостей, які не відповідають дійсності.
В даному випадку судом встановлено, що позивач проходив військову службу та потребував поліпшення житлових умов. Винятків, встановлених пунктом 13 наведеного Положення, щодо позивача не встановлено.
Пунктом 1 частини другої статті 40 ЖК УРСР визначено, що громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.
Встановивши, що при зарахуванні позивача ОСОБА_1 на квартирний облік на отримання житла зі складом сім`ї з трьох осіб та перебування його на квартирному обліку, порушень житловою комісією та позивачем допущено не було, під час проходження військової служби та на момент звільнення позивач постійним або службовим житлом не забезпечувався і перебував на обліку для поліпшення житлових умов, вислуга років у Збройних Силах України становить понад 20 років, підстави, визначені законом для зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов не настали, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
З врахуванням викладеного вище, не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення суду доводи апеляційної скарги що підстава, яка стала причиною звільнення позивача з військової служби, не дає права перебування останнього на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов після його звільнення.
Таким чином, на підставі викладеного вище суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи  апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, є необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції скасуванню не підлягає.
Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування  судового рішення.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, 
                                     П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 вересня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.
Повний текст судового рішення складено 27.01.2022.

   Головуючий                                                         Судді: