Справа № 409/2030/20 
Провадження № 22-ц/810/423/21 

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого - Лозко Ю.П. 
суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.,
за участю секретаря судового засідання - Сінько А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження
апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк»
на рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 18 березня 2021 року, ухваленого судом у складі судді Максименко О.Ю. в приміщенні того ж суду
у справі про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит
учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк»
відповідач - ОСОБА_1 

встановив:

У листопаді 2020 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до суду із вказаним вище позовом, який мотивований тим, що між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір про іпотечний кредит№ 286 від 29 серпня 2008 року.
Відповідно до п. 1.1- 1.2 договору банк зобов`язався надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 25 000 дол США, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 15,5% річних.Кредит надавався на 240 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 29 серпня 2028 року на придбання квартири. Позичальник зобов`язався щомісячно проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 105 дол США та сплачувати проценти. Однак позичальник порушив умови кредитного договору щодо погашення кредиту та своєчасної сплати процентів.
Постановою Луганського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року по цивільній справі № 409/429/17 позов ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії- Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит № 286 від 29 серпня 2008 року, станом на 17 лютого 2017 року в загальній сумі 25654,29 дол США, еквівалент якої за офіційним курсом НБУ становить 692376,04 грн, що складається з: строкового боргу за кредитом в сумі 14395,00 дол США; простроченого боргу за кредитом за період з 02 липня 2014 року по 16 лютого 2017 року в сумі 3359,39 дол США; строкових відсотків за користування кредитом за період з 01 лютого 2017 року по 16 лютого 2017 року в сумі 120,64 дол США; прострочених відсотків за користування кредитом за період з 02 липня 2014 року по 16 лютого 2017 року в сумі 7349,86 дол США; три проценти річних за прострочення боргу за кредитом за період з 03 грудня 2013 року по 16 лютого 2017 року в сумі 134,77 дол США; три проценти річних за прострочення відсотків за користування кредитом за період з 02 липня 2014 року по 16 лютого 2017 року в сумі 294,63 дол США. У задоволенні позовних вимог ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_2 відмовлено. Постанова суду набрала законної сили 10 квітня 2019 року.
Станом на 28 жовтня 2020 року заборгованість за кредитом не погашена, вищевказане рішення суду відповідачем не виконане, що підтверджується виписками по рахункам позичальника. В зв`язку з тим, що відносини між банком та позичальником не припинялися, відповідно до умов кредитного договору, позичальнику щомісячно нараховувались проценти за користування кредитом (п. 1.6.1.1. - до моменту закінчення терміну, на який надано кредит).
Станом на 28 жовтня 2020 року в результаті не вжиття заходів позичальником щодо погашення заборгованості перед банком, існує нестягнута за рішенням суду заборгованість за договором про іпотечний кредит № 286 від 29 серпня 2008 року в сумі 7810,62 дол США, в тому числі: прострочені проценти за користування Кредитом за період з 17 лютого 2017 року по 10 квітня 2019 року - 5895,91 дол США; три проценти річних за прострочення сплати боргу за кредитом за період з 17 лютого 2017 року по 27 жовтня 2020 року - 630,68 дол США; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 17 лютого 2017 року по 27 жовтня 2020 - 1284,03 дол США. 
Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про іпотечний кредит № 286 від 29 серпня 2008 року в розмірі 7810,62 дол США.
Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 18 березня2021 року позов задавлено частково.        Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк"заборгованістьза  договором про іпотечний кредит № 286 від 29 серпня 2008 року у розмірі 155,04 дол США.
       У задоволенні інших позовних вимог АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 286 від 29 серпня 2008 року відмовлено.
Вирішено питання щодо судового збору.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій вказує на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати частково оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог банку про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими процентами по кредиту за період з 17 лютого 2017 року по 27 жовтня 2020 року в сумі 5 895,91 дол США та 3 % річних по прострочених процентах за період з 17 лютого по 27 жовтня 2020 року та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що судом не в повному обсязі та невірно встановлені обставини справи, неправильно досліджено та надано оцінку доказів наданих позивачем на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника скаржника - адвоката Гребенар О.В. за доводами апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно апеляційної скаргипозивачем рішення суду оскаржується в частині відмови в задоволенні позовних вимог банку про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими процентами по кредиту за період з 17 лютого 2017 року по 27 жовтня 2020 року в сумі 5 895,91 дол США та 3 % річних по прострочених процентах за період з 17 лютого по 27 жовтня 2020 року.
Рішення суду в іншій частині позовних вимог банку не оскаржується, а тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в оскаржуваній частині.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Апеляційним судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 29 серпня 2008 року між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 286.
Відповідно до п. 1.1- 1.2 договору банк зобов`язався надати позичальнику на умовах цього договору кредит в сумі 25 000 дол США, , а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 15,5% річних.Кредит надавався на 240 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 29 серпня 2028 року на придбання квартири. Позичальник зобов`язався щомісячно проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 105 дол США та сплачувати проценти. Однак позичальник порушив умови кредитного договору щодо погашення кредиту та своєчасної сплати процентів.
В порушення вимог закону та умов договору відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим, станом на 28 жовтня 2020 року утворилася заборгованість за кредитним договором № 286 від 20 червня 2012 року в сумі 7810,62 дол США, з яких: 
прострочені проценти за користування Кредитом за період з 17 лютого 2017 року по 10 квітня 2019 року - 5895,91 дол США; 
три проценти річних за прострочення сплати боргу за кредитом за період з 17 лютого 2017 року по 27 жовтня 2020 року - 630,68 дол США; 
три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 17 лютого 2017 року по 27 жовтня 2020 - 1284,03 дол США. 
Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про іпотечний кредит № 286 від 29 серпня 2008 року в розмірі 7810,62 дол СШАта судові витрати.
Постановою Луганського апеляційного суду від 10 квітня 2019 по цивільній справі 409/429/17 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість станом на 17 лютого 2017 року в загальній сумі 25654,29 доларів США, еквівалент якої за офіційним курсом НБУ становить 692376,04 грн, що складається з: 
- строкового боргу за кредитом в сумі 14395,00 доларів США;
- простроченого боргу за кредитом за період з 02 липня 2014 року по 16 лютого 2017 року в сумі 3359,39 доларів США; 
- строкових відсотків за користування кредитом за період з 01 лютого 2017 року по 16 лютого 2017 року в сумі 120,64 доларів США; 
- прострочених відсотків за користування кредитом за період з 02 липня 2014 року по 16 лютого 2017 року в сумі 7349,86 доларів США; 
- три проценти річних за прострочення боргу за кредитом за період з 03 грудня 2013 року по 16 лютого 2017 року в сумі 134,77 доларів США; 
- три проценти річних за прострочення відсотків за користування кредитом за період з 02 липня 2014 року по 16 лютого 2017 року в сумі 294,63 доларів США.
Постанова суду набрала законної сили 10 квітня 2019 року.
Зазначені обставини свідчать про те, що Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" використало право вимоги дострокового повернення всієї суми кредиту, що залишилась несплаченою, а також процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, звернувшись в 2017 році до суду із позовом про стягнення цих коштів у судовому порядку із боржника.
Такими діями позивач на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054 ЦК України  кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Відповідно до статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, позбавляє кредитора права на нарахування процентів та пені за кредитним договором. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).
Таким чином, після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору у повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.
Отже у зв`язку з наявністю судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, банк не мав правових підстав для нарахування ОСОБА_1 прострочених процентів за користування кредитом на умовах кредитного договору за період з 17 лютого 2017 року по 10 квітня 2019 року у сумі 5895,91 дол США, а тому в цій частині доводи апеляційної скарги не є слушними.
Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що правовідносини між сторонами не припинялися відповідно до умов кредитного договору, що не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов`язку є необґрунтованими, оскільки Банк звернувся з вимогою про стягнення заборгованості достроково, а отже кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів.
Щодо вимог Банку про стягнення з відповідача 3 % річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом, то колегія суддів зазначає таке.
В статті 89 ЦПК  зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Проте судом першої інстанції не виконані вимоги статті 89 ЦПК України, в повній мірі не з`ясовані всі обставини справи, на які посилався позивач в позовній заяві, та не у повній мірі досліджені зібрані у справі докази та відповідно не надана належна правова оцінка таким доказам. 
Оскільки, вимоги позивача про стягнення з відповідачапрострочених процентів за користування кредитом на умовах кредитного договору за період з 17 лютого 2017 року по 10 квітня 2019 року у сумі 5895,91 дол СШАне підлягають задоволенню, тому колегія суддів вважає, що банк не мав правових підстав для нарахування 3% річних за прострочення сплати процентів за період з 17 лютого 2017 року по 27 жовтня 2020 року в сумі 1 284,03 дол США, згідно розрахунку 3% річних по всіх сумах прострочених процентів (а.с. 6 зв.).
На вказане суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку, що з вимогою про стягнення трьох процентів річних за прострочення сплати відсотків в розмірі 828,18 дол США, які нараховані на проценти, що були стягнуті постановою Луганського апеляційного суду позивач звернувся поза межами строку позовної давності.
Відповідно до вимог п.2,п.4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення; скасувати рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково.
Відповідно до ч. 1, ч.2 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Підсумовуючи наведене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а оскаржуване рішення суду скасуванню з вказаних вище підстав.
Керуючись ст.ст. 367, п. 2,п.4 ч. 1 ст. 374,  ст. 376, 384 ЦПК України,  апеляційний суд 

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» задовольнити частково.
Рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 18 березня 2021 року в частині позовних вимог Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних за прострочення процентів за період з 17 лютого 2017 року по 27 жовтня 2020 року в сумі 1 284,03 дол США скасувати і в цій частині ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних за прострочення процентів за період з 17 лютого 2017 року по 27 жовтня 2020 року в сумі 1 284,03 дол США відмовити.
В іншій оскаржуваній частині рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Дата складення повної постанови - 20 грудня 2021 року.

Головуючий                                                                                            Ю.П. Лозко

Судді:                В.В. Кострицький

          М.В. Назарова