УХВАЛА
31 січня 2022 року
м. Київ
справа № 461/4416/18
провадження № 51-1338ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 , 
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Львівського апеляційного суду від 
20 грудня 2021 року щодо ОСОБА_4 , 
встановив:
Прокурор звернувся до суду з касаційною скаргою на вищевказане судове рішення щодо ОСОБА_4 .
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи  необґрунтованість судового рішення.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). 
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому, межі перегляду судом касаційної інстанції визначені в ст. 433 КПК, за змістом якої цей суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Зміст касаційної скарги зводиться до незгоди з законністю і обґрунтованістю ухваленого судом апеляційної інстанції рішення, де прокурор заперечує належне виконання апеляційним судом обов`язків щодо перевірки висновків місцевого суду в частині обґрунтованості рішення про встановлення фактичних обставин кримінального провадження, тобто правильність оцінки доказів на предмет їх достовірності.
Незгода з оцінкою доказів та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також питання щодо належності, достовірності та достатності доказів, про що зазначено у змісті касаційної скарги, не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.
Натомість прокурор в касаційній скарзі не наводить обґрунтування щодо недотримання судом апеляційної інстанції меж та порядку, передбачених статтями 404, 405 КПК, в тому числі про залишення поза увагою відповідних доводів або клопотань апеляційної скарги.
З доданого судового рішення вбачається, що апеляційний суд погодився з висновками Галицького районного суду м. Львова про недопустимість копії протоколу огляду місця події від 18 серпня 2017 року та схеми дорожньо-транспортної пригоди, проте обґрунтованість і правильність такого рішення прокурор у касаційній скарзі під сумнів не ставить.
Фактично твердження прокурора зводяться до незгоди з висновками про відсутність 
в діях виправданого ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 Кримінального кодексу України, при цьому скасувати оскаржене судове рішення прокурор просить з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, не вказуючи у чому саме це порушення виявилось в контексті положень ст. 412 КПК та яким чином воно перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
При цьому не наводить жодного обґрунтування того, які з оцінених судами доказів свідчать про те, що саме ОСОБА_5 знаходився за кермом під час ДТП і яких порушень правил оцінки доказів згідно з ст. 94 КПК не усунув апеляційний суд, переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги. Суди дійшли висновку про те, що обставини кримінального правопорушення, на які посилається прокурор, не підтверджуються належними, допустимими, достовірними доказами і водночас є предметом доказування в іншому кримінальному провадженні, де відсутній вирок суду (обвинувальний чи виправдувальний), водночас доводи касаційної скарги не містять обґрунтування, в аспекті застосування ст. 384 закону України про кримінальну відповідальність, до застосування судом касаційної інстанції повноважень, визначених приписами статей 433, 436 КПК в контексті положень статей 412, 419, 438 цього Кодексу.
Наявність вказаних недоліків перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги 
і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.
Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.
Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги – п`ятнадцять днів із дня її отримання.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                         ОСОБА_2                                         ОСОБА_3