ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9626/21 Справа № 203/2123/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Католікян М. О. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року                        колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

               головуючого - судді Демченко Е.Л.
               суддів – Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 серпня  2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, -
в с т а н о в и л а:

       У червні 2021 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , від якого вони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
       Вказувала, що шлюб між ними було розірвано 27 квітня 2020 року, після чого син проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні.
       Зазначала, що ОСОБА_1 належну та достатню допомогу на утримання сина не надає, в той час коли щомісячні витрати на утримання сина становлять приблизно 8 000 грн.
       Посилаючись на те, що ОСОБА_5 має змогу матеріально допомагати сину, оскільки працює менеджером в компанії ОККО та має майно, а тому просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5 000 грн. на місяць, починаючи стягнення з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. 
       Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 серпня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4 000 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей його віку, починаючи від 01 червня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання стосовно судових витрат. 
       В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив змінити рішення суду, зменшивши розмір стягнутих аліментів до 2 000 грн. 
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачем на надано належних та допустимих доказів достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не врахував того, що він, хоча і не має стабільного доходу, надає добровільну матеріальну щомісячну допомогу на утримання сина. Вказував, що обов`язок по утриманню дитини покладений на обох батьків.
       22 листопада 2021 року позивач надала відзив на апеляційну скаргу, в якому, зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просила залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначала, що відповідач має змогу сплачувати аліменти саме у розмірі присудженому до стягнення даним рішенням. Вказувала про те, що вона з дитиною проживає на орендованій квартирі. 
       Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
       Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
       За правилами п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.
       Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
       Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.        Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення змінити в частині розміру аліментів, виходячи з наступного.
       Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
       Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
       Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
       Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 квітня 2020 року. 
       Після розірвання шлюб син проживає разом з матір`ю. 
       Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що аналіз фактичних обставин справи і зібраних у справі доказів свідчить про те, що відповідач, з врахуванням його матеріального стану, має змогу сплачувати аліменти на тримання сина у розмірі 4 000 грн. 
       Колегія суддів не може погодитися з висновком суду в частині розміру аліментів, які підлягають до стягнення , виходячи з наступного.
       Відповідно до частин другої, восьмої–десятої статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
       За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
       Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
       Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
       Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.
       Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
       Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.
       Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
       Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення.
       Відповідно до частини 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
       Частиною першою статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
       Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
       Згідно з пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України
від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
       Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
       Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
       Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
       Згідно з частинами першою, третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
       Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач, обґрунтовуючи розмір аліментів, заявлений до стягнення, вказував, що відповідач працює та має дохід у розмірі 20 000, грн., втім у матеріалах справи будь-які докази цьому відсутні.
       Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині того, що він не ухиляється від обов`язку щодо утримання дитини та сплачує добровільно на картку позивача грошові кошти, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки надані ним копії платіжних доручень не містять прізвища отримувача, або призначення платежу.
        Разом з тим, ухвалюючи рішення про стягнення аліментів у розмірі 4 000 грн., суд не встановив всіх істотних обставин, які мають значення для вирішення справи, а тому, колегія суддів вважає за необхідне змінити розмір аліментів, що підлягають до стягнення з 4 000 грн. до 2 500 грн. 
       Вказаний розмір аліментів, з врахуванням обставин даної справи, є доцільним, відповідає інтересам обох сторін та інтересам дитини, а також чинному законодавству.  
       Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
       Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
       Таким чином, колегія суддів приходить до висновків про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та зміни оскаржуваного рішення суду в частині розміру аліментів, які підлягають до стягнення з 4 000 грн. до 2 500 грн., в іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.
       Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 

       Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 серпня  2021 року змінити в частині розміру аліментів, зменшивши їх розмір з 4 000 грн. до 2 500 грн. щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 

       В іншій частині рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 серпня  2021 року   залишити без змін.

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів. 

       Повний текст постанови складено 21 грудня 2021 року.

               Головуючий:                                                Демченко Е.Л.

               Судді:                                                        Куценко Т.Р.

                                                                               Макаров М.О.