УХВАЛА                                             
                                                                                                    
23 лютого 2022 року
м. Київ
 
справа № 766/23789/19
провадження № 61- 3796св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М.,  
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - державне підприємство «Адміністрація морських портів України», 
 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу державного підприємства «Адміністрація морських портів України на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30 жовтня 2020 року в складі судді Прохоренко В. В. та на постанову Херсонського апеляційного суду від 04 березня 2021 року в складі колегії суддів Ігнатенко П. Я., Воронцової Л. П., Полікарпової О. М., 
 
ВСТАНОВИВ : 
 
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до державного підприємства «Адміністрація морських портів України» та просив:
визнати незаконним наказ виконуючого обов`язки Голови ДП ««Адміністрація морських портів України» від 25 жовтня 2019 року № 798-к «Про звільнення ОСОБА_1 »;
поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника з економіки та фінансів Миколаївської філії ДП ««Адміністрація морських портів України» (адміністрації Миколаївського морського порту»);
виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу на день прийняття рішення у справі;
виплатити позивачу 300 000 грн моральної шкоди;
            допустити негайне виконання рішення в частині поновлення його на посаді заступника начальника з економіки та фінансів Миколаївської філії ДП ««Адміністрація морських портів України» (адміністрації Миколаївського морського порту»).
 
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 30 жовтня        2020 року позов задоволено частково.
 
Визнано незаконним наказ виконуючого обов`язки голови Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 25 жовтня 2019 року №798-к "Про звільнення ОСОБА_1 "
 
Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника з економіки та фінансів Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Миколаївського морського порту).
 
Стягнуто з державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28 жовтня 2019 року по 30 жовтня 2020 року 1 435 529,26 грн, з якої підлягають сплаті відповідні податки та інші обов`язкові платежі.
 
Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в межах одного місяця звернути до негайного виконання.
 
Стягнуто з державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 5000,00 грн моральної шкоди.
 
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
 
Постановою Херсонського апеляційного суду від 04 березня 2021 року апеляційну скаргу державного підприємства «Адміністрація морських портів України» задоволено частково, рішення Херсонського міського суду Херсонської області      від 30 жовтня 2020 року змінено та вважати позов задоволеним з мотивів, наведених у постанові.
 
У частині розміру стягнутого з державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку рішення змінено, зменшено суму стягнення з 1 435 529,26 гривень до                        1 362 057,29 грн без утримання податку та інших обов`язкових платежів.
 
09 березня 2021 року ДП «Адміністрація морських портів України» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 29 березня 2021 року відкрито касаційне провадження в справі. 
 
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини другої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
 
В ухвалі Верховного Суду від 29 березня 2021 року вказано, що касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме що апеляційний суд при вирішенні справи не застосував висновків, викладених у  постановах Верховного Суду від 09 грудня 2020 року в справі № 487/2178/19, від 16 жовтня 2019 року в справі № 753/4399/17, від 11 липня 2018 року в справі № 724/140/16-ц, від 21 лютого    2020 року в справі   № 758/12403/16-ц, від 26 лютого 2020 року в справі № 310/2428/18, від 15 січня 2020 року в справі № 761/21008/18-ц, від 07 лютого 2018 року в справі № 711/5711/16-ц, від 25 вересня 2019 року в справі № 753/1604/17, від 26 червня 2019 року в справі № 522/15643/17.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права.
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

 
УХВАЛИВ :
 
Справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів. 
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                               Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                         І. О. Дундар
 
                                                                                                                           М. М. Русинчук