ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/465/22 Справа № 216/2665/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - КУЗНЕЦОВ Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 216/2665/17

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.
секретар судового засідання - Голуб О.О.

сторони:
позивачка –  ОСОБА_1 ,
відповідачі - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», 

розглянувши  у  відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадження,   апеляційну скаргу  позивачки ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2021 року, яке ухвалене суддею Кузнецовим Р.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 06 жовтня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2017 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про визнання недійсною простроченої заборгованості за спожитий природний газ та стягнення моральної шкоди, який вподальшому уточнила. 
Позовна заява, з урахуванням уточнень до неї, мотивована тим, що ОСОБА_1 , як інвалід ІІ групи з дитинства, придбала за власні кошти газовий лічильник «МКМ-6», який був повірений та встановлений представниками ПАТ «Криворіжгаз» в її домоволодінні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
04.07.2016 року її газовий лічильник було демонтовано для проведення повірки. 
За результатами вказаної повірки, лічильник визнано непридатним, оскільки він не відповідає вимогам Р 50-071-98 п. 6.9, що відображено в довідці від 11.07.2016 року №Т-ДН-1773/16. 
У липні 2016 року працівники ПАТ «Криворіжгаз» здійснили заміну газового лічильника в домоволодінні позивачки. Після вказаної замін, вона продовжувала регулярно вносити плату за спожитий природній газ за фактичними показаннями нового газового лічильника. 
08.11.2016 року працівники ПАТ «Криворіжгаз» прийшли до її домоволодіння та повідомили, що у зв`язку з наявністю в неї боргу за спожитий природній газ в розмірі 4758,04 грн. газопостачання буде припинено. Крім того, вони, скориставшись тим, що позивачка, внаслідок своєї сліпоти, не може читати документи, вимусили її підписати акт про відключення.
З метою поновлення газопостачання, позивачка звернулась до Центру з надання послуг ПАТ «Криворіжгаз», де їй було повідомлено про наявність заборгованості в розмірі 4758,04 грн.
Позивачка вважає, що вказана заборгованість виникла через те, що працівники ПАТ «Криворіжгаз» не зареєстрували новий газовий лічильник та здійснили нарахування за нормами граничного споживання. 
Крім того, з вини працівників ПАТ «Криворіжгаз», в період з 24.11.2016 року по 20.12.2016 року вона вимушена була взимку проживати без опалення, внаслідок чого зазнала моральних страждань. 
За таких обставин, позивачка просила суд: визнати незаконними дії ПАТ «Криворіжгаз» та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» щодо нарахування об`ємів природного газу за період з 04.07.2016 року по січень 2017 року на рівні планового місячного об`єму споживання за об`єктом побутового споживача ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати незаконними дії ПАТ «Криворіжгаз» щодо відключення від постачання (розподілу) природного газу за об`єктом побутового споживача ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 07.11.2016 року по 22.12.2016 року; стягнути з ПАТ «Криворіжгаз» на свою користь збитки за недоотриману субсидію в розмірі 3780,45 грн.; стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» на користь ОСОБА_1 10000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним відключенням газових приладів в домоволодінні.
Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано незаконними дії ПАТ «Криворіжгаз» щодо нарахування об`ємів природного газу за період з 04.07.2016 року по січень 2017 року на рівні планового місячного об`єму споживання за об`єктом побутового споживача ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнано незаконними дії ПАТ «Криворіжгаз» щодо відключення від постачання (розподілу) природного газу за об`єктом побутового споживача ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 07.11.2016 по 22.12.2016.
Стягнуто з АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» на користь ОСОБА_1 1000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним відключенням газових приладів в домоволодінні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
У задоволенні решти вимог – відмовлено.
Стягнуто з АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1920,00 грн.
В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить частково скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким стягнути з АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» на користь ОСОБА_1 збитки за недоотриману субсидію в розмірі 3780,45 грн., а також змінити рішення суду в частині визначеного судом першої інстанції розміру моральної шкоди, збільшивши його до 10 000,00 грн.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та дійшов помилкового висновку, що втрачена субсидія не є збитками в розумінні статті 22 ЦК України. Так, відповідно до пункту 3 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою КМУ від 21.10.1995 року №848, житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою вразливим споживачам житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 165 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) доходу платника податку не включається сума державної та соціальної матеріальної допомоги, державної допомоги. Отже, нараховані суми житлових субсидій, які отримує платник податку, є доходом фізичної особи, а втрата такого доходу є упущеною вимогою.
Зазначає, що судом неповно з`ясовано обставини справи та визначено розмір відшкодування моральної шкоди без урахування принципів розумності та справедливості. Позивачка є особою з інвалідністю І групи з дитинства по зору, на час відключення газу мала ІІ групу, та, за наявної інвалідності, для перевлаштування свого способу життя на час відсутності газопостачання в опалювальний період вимагало від неї більше зусиль ніж для здорової людини.
У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, представник АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
Зважаючи на те, що позивачка ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить суд скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» на користь ОСОБА_1 збитки за недоотриману субсидію в розмірі 3780,45 грн., а також змінити рішення суду в частині визначеного судом першої інстанції розміру моральної шкоди, збільшивши його до 10 000,00 грн., та доводи апеляційної скарги зводяться саме до незгоди з висновками суду в цій частині, колегія суддів не перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в частині задоволення позовних вимог щодо визнанння незаконними дії ПАТ «Криворіжгаз» щодо відключення від постачання (розподілу) природного газу за об`єктом побутового споживача ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 07.11.2016 року по 22.12.2016 року, та нарахування об`ємів природного газу за період з 04.07.2016 року по січень 2017 року на рівні планового місячного об`єму споживання за об`єктом побутового споживача ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , та відмови в задоволенні позовних вимог до ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, позивачку ОСОБА_1 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, представника відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» - Щербачова А.П., який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 . 
04.07.2016 року газовий лічильник позивачки було демонтовано для проведення повірки, що підтверджується актом про демонтаж засобу вимірювальної техніки (т. 1 а.с. 10). 
За результатами вказаної повірки, лічильник визнано непридатним, оскільки він не відповідає вимогам Р 50-071-98 п. 6.9, що відображено в довідці від 11.07.2016 року №Т-ДН-1773/16 (т. 1 а.с. 11). 
29 липня 2016 року працівниками ПАТ «Криворіжгаз», правонаступником якого є АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», здійснена заміна газового лічильника в домоволодінні позивачки, й остання продовжувала регулярно вносити плату за спожитий природній газ за фактичними показаннями нового газового лічильника. 
Згідно Акту на відключення газових приладів та побутових лічильників газу (ПЛГ) від 07.11.2016 року (т. 1 а.с. 12) працівники ПАТ «Криворіжгаз», правонаступником якого є АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», було припинено газопостачання, у зв`язку з наявністю боргу за спожитий природній газ в розмірі 2 304,07 грн.
Згідно з актом від 22.12.2016 року (т. 1 а.с. 13), за заявою абонента, газопостачання до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , було відновлено.
Згідно виписки з особового рахунку (т. 1 а.с. 143), за період з липня по грудень 2016 року включно, об`єм природного газу нараховувався відповідно до середньомісячного (середньодобового) обсягу споживання природного газу, без врахування показів газового лічильника позивача.
ПАТ «Криворіжгаз», правонаступником якого є АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», здійснило перерахунок обсягу спожитого природного газу в бік зменшення на 458,59 м?, у зв`язку з чим, ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» провело корегування вартості спожитого природного газу, внаслідок чого заборгованість за адресою позивачки відсутня, що підтверджується відповіддю Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (т. 1 а.с. 79).
Згідно листа Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради від 19.09.2019 року №о-661-П (т. 1 а.с. 170), з 2016 року позивачка перебуває на обліку, як отримувач житлової субсидії. Відповідно до Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг та рідкого пічного побутового палива, їй був проведений автоматичний розрахунок субсидії на опалювальний період 2016-2017 років. У зв`язку з отриманням інформації від 13.12.2016 року від ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» щодо відключення з 08.11.2016 року газопостачання, Управлінням праці та соціального захисту населення виконкому районної у місті ради проведено перерахунок раніше призначеної субсидії. В результаті проведеного перерахунку з особового рахунку позивачки ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» за листопад 2016 року була взята зайво перерахована сума субсидії в розмірі 1171,69 грн. та проведений розрахунок за грудень 2016 року, січень 2017 року, без врахування послуги газопостачання. Після надання 27.02.2017 року нової заяви та декларації про доходи та витрати, позивачці була призначена житлова субсидія, з урахуванням вищевказаної послуги.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» на користь ОСОБА_1 збитків за недоотриману субсидію в розмірі 3780,45 грн., суд першої інстанції виходив з того, що втрачена частина субсидії на послугу з газопостачання в сумі 3780,45 грн. не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Так, за положенням ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
У статті 16 ЦК України визначений загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів, а також зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитки включають втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки (damnum emergens)) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її  право не було порушене (упущена вигода (lucrum cessans)).
Реальними збитками підкреслюється наявність фактичних втрат майнової сфери потерпілої особи.
Другою складовою збитків є упущена вигода, як рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення.
 Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі № 923/700/17.
Умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату управління багатоквартирним будинком, користування житлом або його утримання та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот), а також один раз на рік субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, визначено Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. N 848 , в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 1997 р. N 1050, станом на час виникнення спірних правовідносин.
Субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги, скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо у межах соціальної норми житла та соціальних нормативів користування житлово-комунальними послугами і обсягом визначеного Кабінетом Міністрів України обов`язкового відсотка платежу.
Згідно п. 14 цього Положення, перерахунок   субсидії   в   межах  установленого  строку  її призначення без звернення громадян здійснюється у разі:  проведення перерахунку розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі (за інформацією управителя багатоквартирного будинку, житлово-експлуатаційних організацій, житлово-будівельних (житлових) кооперативів, об`єднань співвласників багатоквартирного будинку та організацій, що надають житлово-комунальні послуги).
Як вбачається з матеріалів справи, згідно Акту на відключення газових приладів та побутових лічильників газу (ПЛГ) від 07.11.2016 року (т. 1 а.с. 12) працівники ПАТ «Криворіжгаз», правонаступником якого є АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», було припинено газопостачання до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
У зв`язку з відключенням з 08.11.2016 року газопостачання до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , було здійснено перерахунок субсидії за листопад 2016 року та проведено розрахунок субсидії за грудень 2016 року та січень 2017 року, без урахування послуги з газопостачання.
У період відсутності газопостачання у домоволодінні нарахування за такі жилово-комунальні послуги не проводились та, відповідно, правові підстави для призначення та виплати субсидії у цей період були відсутні.
При цьому, як слідує із листа Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради від 19.09.2019 року №о-661-П, після подання споживачем нової заяви (27.02.2017 року) субсидія була призначена із урахуванням послуги із газопостачання.
Твердження ж позивачки про те, що внаслідок недотриманої субсидії у неї виникла заборгованість із газопостачання перед відповідачем ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» колегією суддів не приймаються, адже, як встановлено судом першої інстанції, ПАТ «Криворіжгаз», правонаступником якого є АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», здійснило перерахунок обсягу спожитого природного газу в бік зменшення на 458,59 м?, у зв`язку з чим, ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» провело корегування вартості спожитого природного газу, внаслідок чого заборгованість за адресою позивачки відсутня, що підтверджується відповіддю Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (т. 1 а.с. 79).
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ненарахована субсидія на послугу з газопостачання не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, а твердження позивачки ОСОБА_1 про те, що ненарахуванням субсидії у спірний період їй завдано збитки - є неспроможними та спростовуються вищевикладеним.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачці була завдана моральна шкода незаконними діями ПАТ «Криворіжгаз», правонаступником якого є АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», у зв`язку з чим визначив розмір моральної шкоди у сумі 1 000,00 грн. 
Визнаючи розмір морального відшкодування, суд першої інстанції врахував обставини справи, характер спірних правовідносин, оцінив рівень негативних емоцій, що вказують на моральні страждання позивачки, тому дійшов обґрунтованого висновку, що з урахуванням принципу розумності, виваженості та справедливості, з відповідача на користь позивачки підлягає відшкодуванню позивачу моральна шкода в розмірі 1 0000 грн., з яким колегія суддів погоджується, з огляду на наступне. 
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 23 ЦК України).
Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у Постанові від 10.04.2019 року у справі №464/3789/17.
Зокрема, у вказаній Постанові Верховний Суд дійшов висновку про те, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.
Верховний Суд у своїй Постанові від 24.03.2020 року у справі № 818/607/17 висловив правову позицію, відповідно до якої, порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним обов`язкам та завжди викликає в людини негативні емоції. Оцінка рівня негативних емоцій, що вказують на моральні страждання людини залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого.
Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті – така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).
Отже, колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром морального відшкодування, який підлягає стягненню на користь позивачки, оскільки при визначенні розміру моральної шкоди судом першої інстанції враховано, що позивачка дійсно зазнала моральних страждань, оскільки була змушена докладати додаткових зусиль задля відновлення свого порушеного права, зокрема, звертатися до суду, щоб довести неправомірність дій відповідача. 
Також, судом першої інстанції при визначенні розміру морального відшкодування враховано вимоги пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне — за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого — спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. 
Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції в повній мірі не враховано, що внаслідок бездіяльності відповідача вона перенесла моральні страждання (глибину та тривалість яких обґрунтовано у позові та апеляційній скарзі), оскільки в даному випадку судом першої інстанції враховано той факт, що позивачкою було докладено додаткових зусиль для захисту свого порушеного права, однак наявність негативних наслідків щодо поганого самопочуття, негативних емоцій, пригніченого стану, які досягли рівня страждань, негативні емоції, що виникли через порушення прав людини з боку відповідача, жодними належними та допустимими доказами не доводиться, оскільки позивачкою таких доказів суду надано не було.
При цьому, суд першої встановив, що матеріали справи не містять доказів щодо визначення глибини фізичних та душевних страждань, тому розмір моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн., який позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь, є значно завищеним, наведений позивачкою розрахунок є неспівмірним та необґрунтованим. 
Крім того, розмір грошової компенсації повинен компенсувати моральні страждання особи, однак не повинен призводити до її збагачення.
Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення  Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2021 року, в оскаржуваній частині, залишити без мін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 03 лютого 2022 року.

Головуючий: 

Судді: