ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2451/22 Справа № 199/8011/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - ЯКИМЕНКО Л. Г. Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючого судді Деркач Н.М.,
       суддів: Демченко Е.Л., Максюти Ж.І.,
       за участю секретаря Усик А.Д.,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2021 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором позики, -
В С Т А Н О В И В:
       У жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором позики. 
       До відкриття провадження у справі до суду подано заяву про забезпечення позову, у якій представник позивача ОСОБА_2 – адвокат Доронкін І.І. просив: накласти арешт, в тому числі заборонити вчинення будь-яких дій, на нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 саме: - будівлю магазину загальною площею 103,6 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1994247312101); -житловий будинок загальною площею 89,4 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 115690012101); -земельну ділянку площею 0,0627 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер 1210100000:01:491:0017).
       В обґрунтування заяви зазначав, що 01.12.2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладений договір позики (з оформленням письмової розписки), за яким ОСОБА_2 передано в борг ОСОБА_3 125000,00 доларів США на строк до 01.09.2020 року. 
       Відповідно до змісту розписки кошти в сумі 125000,00 доларів США передані на придбання нерухомого майна - будівлі магазину за адресою АДРЕСА_1 , придбання товарів в оборот для здійснення підприємницької діяльності та ремонту у квартирі. У визначений строк ОСОБА_3 кошти ОСОБА_2 не повернула. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15.04.21 серія НОМЕР_1 . Єдиним спадкоємцем після померлої ОСОБА_3 є її син ОСОБА_1 , який за приписами ст. 1282 ЦК України зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора, виплатити позивачу суму боргу за договором позики від 01.12.2019 року, інфляційні витрати та 3% річних від простроченої суми.
       Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2021 року заяву представника позивача ОСОБА_2 – адвоката Доронкіна І.І. про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором позики, задоволено частково. 
       Із метою забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором позики, накладено заборону вчиняти будь-які дії (купівля продаж, міна та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на інших осіб, а також заборонено органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, а саме: суб`єктам державної реєстрації прав, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольським міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, в тому числі державним та приватним виконавцям, нотаріусам, здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо наступного нерухомого майна: -будівлі магазину загальною площею 103,6 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1994247312101); -житлового будинкк загальною площею 89,4 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 115690012101); -земельну ділянку площею 0,0627 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер 1210100000:01:491:0017).
       Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.
       Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
       Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступні обставини.
       Відповідно до частин 1 і 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
       Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
       Забезпечення позову по суті – це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
       Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.
       Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
       З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
       У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження №14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
       Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором позики.
       В обґрунтування заяви зазначав, що 01.12.2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладений договір позики (з оформленням письмової розписки), за яким ОСОБА_2 передано в борг ОСОБА_3 125000,00 доларів США на строк до 01.09.2020 року. 
       Відповідно до змісту розписки кошти в сумі 125000,00 доларів США передані на придбання нерухомого майна - будівлі магазину за адресою АДРЕСА_1 , придбання товарів в оборот для здійснення підприємницької діяльності та ремонту у квартирі. У визначений строк ОСОБА_3 кошти ОСОБА_2 не повернула. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15.04.21 серія НОМЕР_1 . Єдиним спадкоємцем після померлої ОСОБА_3 є її син ОСОБА_1 , який за приписами ст. 1282 ЦК України зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора, виплатити позивачу суму боргу за договором позики від 01.12.2019 року, інфляційні витрати та 3% річних від простроченої суми.         
       Задовольняючи частково заяву позивача про забезпечення позову, суд правильно виходив з того, що ціна позову є значною, а невжиття заходів щодо забезпечення позову може перешкодити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду та враховуючи розумність, співмірність, обґрунтованість і обсяг вимог позивача з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, вірно вважав, що найбільш доцільним буде забезпечення позовних вимог шляхом накладення заборони вчиняти будь-які дії (купівля продаж, міна та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на інших осіб, а також заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, а саме: суб`єктам державної реєстрації прав, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольським міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, в тому числі державним та приватним виконавцям, нотаріусам, здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо певного нерухомого майна. 
       Колегія суддів вважає, що вжиті судом заходи забезпечення позову є співмірними заявленим позовним вимогам, їх невжиття може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача, а відтак не вжиття заходів забезпечення позову порушить право позивача на судовий захист. Обраний спосіб забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, адекватним та не порушує права інших осіб.
       Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що при постановленні ухвали, суд першої інстанції порушив вимоги закону є безпідставними, оскільки застосований судом першої інстанції спосіб забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 22.12.2006 року. 
       Твердження апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що оскаржувана ухвала порушує його права на отримання спадщини є необґрунтованими, оскільки обраний судом першої інстанції спосіб забезпечення позову, а саме заборона вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та заборона вчинення будь-яких реєстраційних дій, у тому числі реєстрації відчуження, ніяким чином не порушує прав ОСОБА_1 на оформлення прийняття спадщини.
       Крім того, як вбачається зі змісту апеляційної скарги, ОСОБА_1 не планує відчужувати спірне майно, а тому оскаржувана ухвала не впливає будь-яким чином на реалізацію його прав щодо цього нерухомого майна.
       Також доводи апеляційної скарги зводяться до висловлення думки щодо відсутності обґрунтування позову ОСОБА_2 по суті, а тому не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у даній справі судом розглядається питання забезпечення позову. 
       Інші доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду про наявність правових підстав для забезпечення позову. 
       Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.
       На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.
       Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення. 
       Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2021 року — залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення. 

       Судді:                                                                Н.М. Деркач
                                                                                                                                                                               Е.Л. Демченко
                                                                                                                                                                               Ж.І. Максюта