Номер провадження: 22-ц/813/2715/22 
Номер справи місцевого суду: 509/3791/20
Головуючий у першій інстанції Кочко В. К.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2022 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Таварткіладзе О.М.,
суддів: Князюка О.В., Погорєлової С.О.,
за участю секретаря судового засідання: Рибачук О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Рудька Кирила Анатолійовича на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 лютого 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Товарна біржа «Центральна одеська біржа», про внесення зміни у договір міни щодо розміру площі жилого будинку та визнання договору міни дійсним, -
                                         В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Товарна біржа «Центральна одеська біржа», про внесення змін у договір міни щодо розміру площі житлового будинку та визнання договору міни дійсним, мотивуючи це тим, що 03 грудня 1996 року на Товарній біржі «Центральна одеська біржа» між позивачем та відповідачем укладено договір міни нерухомого майна № 16, відповідно до якого відповідач передав, а позивач прийняв житловий будинок, загальною площею 79,5 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на житловий будинок не було зареєстровано позивачем нотаріально, однак договір міни нерухомого майна № 16 від 03 грудня 1996 року зареєстрований в Овідіопольському бюро технічної інвентаризації та внесений запис до реєстрової книги № 2, реєстраційний номер 43 від 17.12.1996 року, що підтверджується реєстраційним посвідченням № 43 від 17.12.1996 року, виданого Овідіопольським БТІ. Позивач зазначив, що при укладанні вказаного договору міни було допущено помилку в площі житлового будинку. Фактично позивач придбав за договором міни та є власником житлового будинку за вищевказаною адресою, загальною площею 231,3 кв. м., житловою площею 79,5 кв. м. Через вказану помилку позивач не може реалізувати своє право власності та зареєструвати належним чином право власності на майно. 
За цих обставин позивач звернувся до суду з вимогами про зміну договору міни та визнання договору міни дійсним. 
Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 лютого 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Рудько Кирило Анатолійович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 лютого 2021 року та ухвали нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги  ОСОБА_1 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна представника ОСОБА_1 адвоката Рудька Кирила Анатолійовича підлягає частковому задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.
Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
У повній мірі всім зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.
Відмовляючи у вимогах про внесення змін у договір міни щодо розміру площі житлового будинку та визнання договору міни дійсним, суд першої інстанції виходив із відсутності доказів, які б підтверджували факт належності відповідачу на праві власності вказаного житлового будинку до укладання спірного договору, а також з невідповідності обраного позивачем способу свого захисту способам, визначеним законодавством (зокрема, статтею 16 ЦК України).
Проте погодитися таким висновком районного суду не можна.
Судом встановлено, що:
- 03.12.1996 року на ТБ «Центральна одеська біржа» був укладений договір міни нерухомого майна за №16 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за умовами якого ОСОБА_2 передає у власність ОСОБА_1 належний йому на праві власності будинок загальною площею 79,5 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 в свою чергу передає у власність ОСОБА_2 квартиру, загальною площею 84,5 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2 . В зазначеному договорі зазначено, що він подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає;
- ОСОБА_1 зареєстрував право власності на зазначений житловий будинок в Овідіопольському бюро технічної інвентаризації, у зв`язку з чим внесений запис до реєстрової книги №2 реєстраційний номер №43 від 17.12.1996 року, що підтверджується реєстраційним посвідченням №43 від 17.12.1996 року, виданого Овідіопольським БТІ.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в редакції 2003 року до правовідносин, які виникли до 01.01.2004 року застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час виникнення між сторонами спірних правовідносин.
Статтею 227 ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).
Згідно ч.1 ст.47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди с наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст.47 ЦК УРСР якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.
Оскільки позивач вказує, що у договорі міни було помилково зазначено площу придбаного ним у ОСОБА_2 житлового будинку, а ОСОБА_2 участь у справі фактично не бере, і отримання відповідної інформації адвокатом в інтересах позивача ОСОБА_1 щодо власності ОСОБА_2 , якому до 03.12.1996 року належав спірний будинок утруднено, апеляційним судом з метою перевірки відповідності площі даного спірного будинку на час укладення договору міни витребувано копію свідоцтва про право особистої власності АДРЕСА_3 , засвідчене Виконкомом Таїровської селищної ради народних депутатів від 24.09.1996 року, виданого ОСОБА_2 та копію рішення Овідіопольської райдержадміністрації про затвердження акту про введення цього будинку в експлуатацію, актуального на час укладення договору міни від 03.12.1996 року. 
Згідно з копією свідоцтва про право особистої власності № НОМЕР_1 на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , засвідченого Виконавчим комітетом Таїровської селищної ради народних депутатів від 24.09.1996 року, виданого ОСОБА_2 та згідно з випискою розпорядження Овідіопольської райдержадміністрації № 353 від 28.05.1996 року про затвердження акту про введення цього будинку в експлуатацію загальна площа даного будинку становить 231,3 кв. м., житлова - 79,5 кв. м. (а. с. 133-134).
Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що спірний жилий будинок на час укладення договору міни 03.12.1996 року дійсно належав ОСОБА_2 і мав загальну площу 231,3 кв. м., житлову 79,5 кв. м., в той час як в договорі міни загальна плаща будинку помилково була зазначена 79,5 кв. м. (яка в дійсності є житловою площею і була такою на час укладення договору міни).
При таких обставинах, у суду першої інстанції не було підстав для відмови у вимогах про внесення змін в договір міни щодо розміру загальної площі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, встановивши, що договір міни нерухомого майна від 03.12.1996 року нотаріально не посвідчувався, оскільки укладався на біржі, і що біржа нерухомості, де укладався договір міни, припинила існування, і що сам ОСОБА_2 не бере участь у справі і таким чином ухиляється від нотаріального посвідчення договору, у суду першої інстанції не було підстав для відмови у судовому захисті в обраний позивачем спосіб - шляхом визнання договору міни дійсним. 
При цьому колегія суддів враховує, що право власності за даним договором міни ОСОБА_1 зареєстрував у встановленому порядку в Овідіопольському БТІ 17.12.1996 року. 
При таких обставинах рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заявлених вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -
                      ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Рудька Кирила Анатолійовича - задовольнити частково.
Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 лютого 2021 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення. 
Позов  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , третя особа - Товарна біржа «Центральна одеська біржа», про зміну договору міни та визнання договору міни дійсним - задовольнити.
Внести зміни до договору міни нерухомого майна № 16, укладеного 03 грудня 1996 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , виклавши пункт 1 в наступній редакції: «Ініціатор угоди» передав, «Учасник угоди» прийняв житловий будинок загальною площею 231,3 кв. м., житловою площею 79,5 кв. м., який складається з: «А» - житловий будинок, «А1» - цокольний поверх, «А2» - мансарда, балкон, балкон, сходи, «Б» - кухня літня, б - веранда, № 1-2 І споруди, за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок № НОМЕР_1 засвідчений Виконавчим комітетом Таїровської селищної Ради народних депутатів від 24.09.1996 року, зареєстрованого в Овідіопольському БТІ під № ркн № 2 р. № 43 від 24.09.1996 року.
Визнати договір міни нерухомого майна № 16 від 03 грудня 1996 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченого Товарною біржою «Центральна одеська біржа», зареєстрованого в Овідіопольському бюро технічної інвентаризації та внесеного запису до реєстрової книги № 2 реєстраційний номер 43 від 17.12.1996 року. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений: 11.03.2022 року. 

Головуючий                                  О.М. Таварткіладзе

Судді: 
                                                       О.В. Князюк

                                                                               С.О. Погорєлова