ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/114/22 Справа № 206/4252/18 	  	Суддя у 1-й інстанції -  Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА

24 лютого 2022 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Свистунової О.В.         
суддів – Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.
за участю секретаря – Гулієва М.І.о.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро 
заяву Комунального закладу «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради про ухвалення додаткового рішення по справі
за апеляційною скаргою  Комунального закладу «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради 
на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 12 грудня 2018 року 
по справі за позовом Комунального закладу «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради до ОСОБА_1 , яка також є законним представником відповідачів ОСОБА_2 , 2010 року народження, ОСОБА_3 , 2014 року народження, ОСОБА_4 , 2015 року народження, ОСОБА_5 , 2012 року народження, треті особи: Управління – служба у справах дітей Самарської районної у місті Дніпрі ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про виселення та зняття з реєстрації місця проживання, – 

В С Т А Н О В И Л А:
       У липні 2018 року комунальний заклад «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради (далі – КЗ «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , яка також є законним представником: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Управління-служба у справах дітей Самарської районної у м. Дніпрі ради, Департамент адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, про виселення та зняття з реєстрації місця проживання.
       Позовна заява мотивована тим, що КЗ «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради є стаціонарною соціально-медичною установою, призначеною для постійного проживання громадян похилого віку, ветеранів війни та праці, інвалідів, які потребують стороннього догляду, побутового й медичного обслуговування. Відповідно до установчих документів, його майно є спільною власністю територіальних громад, сіл, селищ, міст Дніпропетровської області та закріплюється за ним на правах оперативного управління, шляхом володіння та користування майном.
       Позивач зазначав, що 06 жовтня 1992 року Дніпропетровським обласним відділом соціального забезпечення ОСОБА_1 було видано путівку для зарахування її на повне державне утримання КЗ «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради, як дочки ОСОБА_6 , який помер у 2016 році, та ОСОБА_7 , яка проживала у пансіонаті ще з 1980-х років та знаходилася на повному державному забезпеченні, як особа з І та ІІ групою інвалідності.
       Фактично, ОСОБА_1 проживала в пансіонаті з народження. Після досягнення нею повноліття, позивачем її було повідомлено про те, що її було знято з повного державного забезпечення, а також було запропоновано їй добровільно вирішити питання, щодо свого виселення та зняття її з реєстрації за місцем проживання.
       Зазначав, що у 2008 році відповідачка виїхала з пансіонату та понад вісім років проживала за іншою адресою, лише періодично відвідувала свою матір, проте, з реєстраційного обліку за місцем своєї реєстрації не знялась.
       У червні 2017 року, під час одного із відвідань матері, ОСОБА_1 разом зі своїми чотирма неповнолітніми дітьми, незаконно, без будь-яких правових підстав, порушуючи статут закладу, залишилась у пансіонаті, самовільно зайнявши ще і іншу двомісну кімнату на третьому поверсі, блоку «Б».
       З урахуванням викладеного, КЗ «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради просив суд усунути йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом виселення ОСОБА_1 , та її неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , 2010 року народження, ОСОБА_3 , 2014 року народження, ОСОБА_4 , 2015 року народження, ОСОБА_5 , 2012 року народження, та зняти ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
       Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2018 року у задоволенні позову КЗ «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради відмовлено.
       Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не було доведено обґрунтованості підстав посилання у позові на статут закладу та норми статей 319, 321, 391 ЦК України, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
       Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того,
що право користування ОСОБА_1 спірним житловим приміщенням підпадає під гарантії, передбачені пунктом 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при цьому виселення ОСОБА_1 та її неповнолітніх дітей із вказаної кімнати, як вважав суд першої інстанції, є невиправданим втручанням у їх право на повагу до житла та порушенням з боку держави на забезпечення інтересів дитини.
       Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року апеляційну скаргу КЗ «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради залишено без задоволення. Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2018 року залишено без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та дійшов правильного висновку про те, що відповідачка, проживаючи у житлових кімнатах разом зі своїми дітьми, не порушує права позивача, який не є власником цієї будівлі і здійснює лише оперативне управління, що не дає йому прав відповідно до статей 319, 321, 391 ЦК України заявляти позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, шляхом виселення ОСОБА_8 разом з її дітьми. Крім того, відповідачка працевлаштована у КЗ «Дніпропетровський геріатричний пансіонат».
       Суд апеляційної інстанції вважав, що виселення малолітніх дітей
 ОСОБА_1 разом із матір`ю є очевидним порушенням інтересів дітей,
що суперечить положенням національного та міжнародного законодавства.
       Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного Цивільного Суду 04 листопада 2020 року касаційну скаргу комунального закладу «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради задоволено частково.
       Постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
       Постанова Верховного Суду мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не перевірив належним чином пропорційності виселення відповідачів зі спірного житлового приміщення, не дослідив обставин щодо наявності у батька дітей іншого житла, в якому зареєстроване місце проживання неповнолітніх, умов для проживання дітей та їх розвитку у житлі, в якому вони зареєстровані та у якому за ними зберігається право проживання, а також, чи перестали існувати правові підстави для користування спірним житлом відповідачами, які, на думку позивача користуються таким приміщенням незаконно. 
       В апеляційній скарзі КЗ “Дніпропетровський геріатричний пансіонат”, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не доведені обставини, що мають значення для справи.
       Також, скаржник зазначає, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.
        Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 лютого 2022 року апеляційну скаргу Комунального закладу «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради – задоволено.
Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2018 року – скасовано та ухвалено нове.
Позов Комунального закладу «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради до ОСОБА_1 , яка також є законним представником відповідачів ОСОБА_2 , 2010 року народження, ОСОБА_3 , 2014 року народження, ОСОБА_4 , 2015 року народження, ОСОБА_5 , 2012 року народження, треті особи: Управління – служба у справах дітей Самарської районної у місті Дніпрі ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про виселення та зняття з реєстрації місця проживання – задоволено.
       Усунуто Комунальному закладу «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом виселення ОСОБА_1 та її дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з кімнати розташованої на 3 поверсі блоку “Б” по АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.
       Знято ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
       08.02.2022 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява від Комунального закладу «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради про ухвалення додаткового рішення по справі, посилаючись на те, що апеляційним судом при ухваленні рішення не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, що складаються із судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги та здійснення нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді першої та касаційної інстанції.

Вивчивши матеріали справи й обговоривши доводи заяви, колегія суддів вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
       
       Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У відповідності до вимог частин першої і другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача; у разі відмови в позові – на позивача; у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).
       Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення про задоволення позовних вимог, апеляційним судом не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

       Як вбачається із матеріалів справи, в ході розгляду даної справи, позивачем було сплачено за подання позовної заяви 3 682 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 302 від 20 липня 2018 року (т. 1 а.с.6), за подання апеляційної скарги 5 523 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.1231739075.1 від 08 січня 2019 року у розмірі 523 грн. та платіжним дорученням № 176 від 13 грудня 2018 року у розмірі 5 000 грн. (т. 1 а.с.129, 130), за подання касаційної скарги 7 364 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 39 від 21 березня 2019 року (т. 1 а.с.176), а всього 16 569 грн. 

       Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне заяву задовольнити та ухвалити у справі додаткову постанову, якою стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального закладу «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради (49127, м. Дніпро, вул. Гаванська, 15, ЄДРПОУ 03562537) судовий збір у розмірі 16 569 грн. 

Керуючись ст. 270 ЦПК України, колегія суддів , – 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Заяву Комунального закладу «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради про ухвалення додаткового рішення – задовольнити.
       Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального закладу «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради (49127, м. Дніпро, вул. Гаванська, 15, ЄДРПОУ 03562537) судовий збір у розмірі 16 569 грн. 
       Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

       Головуючий О.В. Свистунова

       Судді: Т.П. Красвітна

       І.А. Єлізаренко