Справа № 344/15668/21 
Провадження № 33/4808/32/22 
Категорія ст.124 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В. 
Суддя-доповідач Шкрібляк 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Шкрібляк Ю.Д., участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Камінського І.П., потерпілого ОСОБА_2 та його представника – адвоката Любчика С.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою (далі АС) представника потерпілого ОСОБА_2 – адвоката Любчика С.Р. на постанову судді Івано-Франківського міського суду від 02 грудня 2021 року,-
                                                    в с т а н о в и в:
Вказаною постановою щодо ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 громадянина України,-
провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КУпАП) закрито за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення, тобто на підставі п.1 ч.1 ст.247 цього ж Кодексу.
У постанові судді зазначено, що згідно з протоколу про адміністративне правопорушення 27 вересня 2021 року о 18 год. 15 хв., по вул. Крихівецька, 220 в м. Івано-Франківськ водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «CITROEN JUMPY» номерний знак НОМЕР_1 на перехресті доріг, де рух регулюється сигналами світлофора, рухався на заборонений сигнал світлофора (червоний), у результаті чого відбулось зіткнення з транспортним засобом VOLKSWAGEN T4 номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 8.7.3е Правил дорожнього руху (далі ПДР), за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП..
Однак суддя, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення правопорушника дійшов висновку про те, що факт вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не знайшов свого підтвердження в суді, а тому закрив провадження у справі за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення, тобто на підставі  п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Не погодившись з постановою судді, представник потерпілого ОСОБА_2 – адвокат Любчик С.Р. подав АС, в якій покликається на неповноту та необ`єктивність судового розгляду, і що винесена постанова є незаконна та необґрунтована, оскільки висновки судді про відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення суперечать зібраним по справі доказам. 
Просить оскаржувану постанову судді скасувати та постановити нову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накласти адміністративне стягнення. Окрім цього, просить дослідити докази, які надані ним в суді першої інстанції  та викликати в судове засідання свідка ОСОБА_3 .
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП.
В суді апеляційної інстанції потерпілому ОСОБА_2 було роз`яснено його права, передбачені ст. 269 КУпАП.
Під час апеляційного розгляду потерпілий ОСОБА_2 повністю підтримав доводи поданої АС та пояснив, що він рухався на автомобілі марки «VOLKSWAGEN» по вул. Крихівецька з дозволеною швидкістю та проїжджав перехрестя з вул. 22 Січня на дозволений зелений сигнал світлофора, однак в цей час на перехрестя на червоне світло виїхав автомобіль марки «CITROEN» під керуванням водія ОСОБА_1 і відбулось зіткнення в праву сторону його транспортного засобу. З ним в автомобілі були також дружина ОСОБА_4 та тестя рідний брат ОСОБА_5 у вказаній ДТП вважає водія ОСОБА_1 .
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 заперечив доводи поданої АС, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що дійсно він їхав на своєму автомобілі з пасажирами ОСОБА_6 , її дочкою та зятем, з якими раніше знайомий не був. Виїжджаючи з вул. 22 Січня на перехрестя з вул. Крихівецька та зупинився на заборонений червоний сигнал світлофора. Дочекавшись зеленого сигналу світлофора подивився вліво, бачив, що стоїть автобус, подивився направо, автомобілі зупинилися і він почав рух, швидкість була не більше 20 км./год., однак відбулося зіткнення з автомобілем марки «VOLKSWAGEN» під керуванням ОСОБА_2 , який рухався на червоне світло. До моменту зіткнення даного автомобіля зліва він не бачив. Винуватим в ДТП вважає водія автомобіля марки «VOLKSWAGEN», ОСОБА_2 .
Заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_2 та його представника – адвоката Любчика С.Р., які повністю підтримали доводи поданої АС, просять постанову судді скасувати та задовольнити апеляційні вимоги; пояснення ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Камінського І.П., які повністю заперечили подану АС, постанову судді вважають законною та обґрунтованою, просять залишити її без змін, а АС без задоволення; перевіривши матеріали справи та додані документи, переглянувши відеозапис із нагрудних камер працівників поліції, вважаю, що АС слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.
За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП при розгляді адміністративної справи повинно бути з`ясовано: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.         
Таких вимог закону суддя першої інстанції в повній мірі дотримався.  
При вирішенні питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд приймає до уваги, що згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність особи, яка доведена достатніми та незаперечними доказами.         
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.      
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і верховенством права.    
Апеляційний суд звертає увагу на те, що судочинство з розгляду справ про адміністративні правопорушення здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їх правових позицій, прав і інтересів засобами, передбаченими законом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.   
Принцип змагальності ґрунтується на тому переконанні, що протилежність інтересів сторін є найкращою гарантією для забезпечення повноти судового розгляду та встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішання питання про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення.       
Апеляційним судом у повному обсязі досліджені докази, які містяться в матеріалах справи та враховані пояснення сторін під час апеляційного розгляду. 
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 126267 від 27.09.2021 року (а.с.1), що 27 вересня 2021 року о 18 год. 15 хв. по вул. Крихівецька, 220, в м. Івано-Франківськ водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «CITROEN JUMPY» номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті доріг, де рух регулюється сигналами світлофора, рухався на заборонений сигнал світлофора (червоний), у результаті чого відбулось зіткнення з транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN T4» номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 8.7.3е ПДР.           Протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою на те особою, інспектором взводу №1 роти 2 БУПП в Івано-Франківській області рядовим поліції поліції Михайлюком Т.В. із заповненням всіх передбачених граф у ньому та у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395.           
У відповідності до вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення повинна бути зазначена суть адміністративного правопорушення, оскільки конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.    Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до чинного КУпАП, справа розглядається в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення у зв`язку з чим встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.   
Апеляційний суд зазначає, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступеню участі (внеску) кожного з них у спричинення шкідливого наслідку.  
Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст.286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.        
Так, згідно вказаного протоколу ОСОБА_1 ставиться за провину порушення вимог Правил дорожнього руху України, а саме: п. 8.7.3е ПДР.  Згідно вимог п. 8.7.3е ПДР сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоні миготливі сигнали забороняють рух.            
Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.     Як вбачається із матеріалів справи, суддею першої інстанції, з урахуванням вказаних вище вимог закону, вірно з`ясовані обставини, що свідчать про відсутність доказів про те, що ОСОБА_1 порушив саме вимоги п. 8.7.3е ПДР.
На доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення органом, який уповноважений на складання протоколу протоколу долучено: план-схему місця ДТП, на якій зображено місце розташування транспортних засобів, характер їх пошкоджень, тощо; письмові пояснення водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; письмові пояснення свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 ; які надали пояснення під час розгляду справи в суді, та відеозапис з місця події.      
Згідно показань свідка ОСОБА_7 , яка була допитана в суді першої інстанції вбачається, що 27 вересня 2021 року вона із зятем та дочкою були пасажирами автомобіля марки «CITROEN», з водієм раніше знайомі не були. Вона з дочкою сиділи ззаду, вона справа, а зять сидів справа біля водія на пасажирському сидінні. Коли вони виїжджали з вул. 22 Січня, водій їх автомобіля зупинився на світлофорі, оскільки горіло червоне світло. Дочекавшись зеленого світла водій та всі пасажири одночасно подивилися вліво, автомобілі зупинились, вправо - теж, тому водій почав рух. Однак зі сторони м. Івано-Франківськ на великій швидкості «летів» водій червоного (вишневого) буса, який не зупинився на світлофорі на червоне світло, хоча інші автомобілі зупинились, і відбулось зіткнення. Водій «буса» після зіткнення зупинився десь за 20м. Вона залишилась на місці події, дочекалась працівників поліції і дала пояснення, а дочка із зятем поїхали по справах.    
Також, згідно показань свідка ОСОБА_8 , який був допитаний в суді першої інстанції вбачається, що він працює водієм автобуса на маршруті «Кричка-Івано-Франківськ» і 27 вересня 2021 року приблизно о 18 год., керуючи автобусом на дорозі в двома смугами в одному напрямку, їхав в лівій смузі в напрямку виїзду з м. Івано-Франківська. Перед перехрестям він зупинився на заборонений червоний сигнал світлофора та побачив, як автомобіль червоного буса, який їхав з ним в одному напрямку в правій смузі, переїжджав перехрестя на червоний світло і допустив зіткнення з автомобілем марки «CITROEN», яким, як згодом з`ясувалося, керував ОСОБА_1 . Однак він їхав за графіком на маршруті, тому не міг залишатись на місці ДТП та продовжив рух. Згодом надав пояснення працівникам поліції.   
Вищенаведені пояснення свідків, апеляційний суд визнає їх достовірними доказами і таким, що повністю узгоджується із наявними в матеріалах справи іншими доказами.
Пояснення водія ОСОБА_1 повністю підтверджені поясненнями пасажира його автомобіля - свідка ОСОБА_7 та водія іншого транспортноо засобу, не причетного до даної дорожньо-транспортної пригоди, автомобіля – ОСОБА_8 . З даними особами водій ОСОБА_1 раніше знайомий не був, тому суддя першої інстанції обґрунтовано вважав їх пояснення достовірними.
Таким чином, досліджені  в ході судового розгляду справи докази,  підтверджують факт дорожньо-транспортної пригоди, проте не вказують на порушення саме ОСОБА_1 зокрема вимог п. 8.7.3е  ПДР, а саме за проїзд ним на заборонений сигнал світлофора, які б мали  прямий причинно-наслідковий зв`язок із тим, що транспортні засоби отримали ці механічні пошкодження.            
Із переглянутого під час апеляційного розгляду справи відеозапису з нагрудних камер працівників поліції видно момент складання адмінматеріалів та пояснення свідків, складання схеми місця ДТП та ін., однак він дійсно не містить доказової інформації про сам момент зіткнення транспортних засобів. 
Тому, апеляційний суд погоджується із тим, що будь-яких інших належних доказів того, що водій ОСОБА_1 порушив зазначену в протоколі вимогу ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, матеріали справи не містять.
Також під час апеляційного розгляду була досліджена постанова судді Івано-Франківського апеляційного суду від 02.12.2021 року, якою ОСОБА_2 було визнано винуватим за ст. 124 КупАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 6 місяців. Також, згідно постанови судді Івано-Франківського апеляційного суду від 29.12.2021 року АС захисника Любчика С.Р. задовольнено частково, постанову Івано-Франківського міського суду від 02.12.2021 року щодо ОСОБА_2 скасовано, а провадження у справі закрито за строком давності на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.      
Доводи апелянта про те, що суд обґрунтував постанову в справі №344/15670/21 тими ж самими доказами, що і в справі №344/15668/21, крім відеозапису, але водночас взяв до уваги, як доказ у справі щодо ОСОБА_2 , і ця обставина на думку скаржника підтверджує упередженість суду, є необґрунтованим, позаяк на думку апеляційного суду в даному провадженні суд не дає оцінку діям інших учасників події з точки зору їх відповідності ПДР та доказам щодо іншої особи, позаяк справа розглядається судом апеляційної інстанції лише щодо ОСОБА_1 і в межах висунутого йому обвинувачення, що міститься у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №126267 від 27.09.2021 року.
Твердження апелянта про те, що суд не зазначив у оскаржуваній постанові суттєві розбіжності між поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в частині швидкості руху автомобіля марки  «VOLKSWAGEN T4» під керуванням ОСОБА_2 , то слід зазначити, що дійсно, згідно пояснень свідка ОСОБА_7 , які викладені в оскаржуваній постанові зазначено, що зі сторони м. Івано-Франківська на великій швидкості «летів» водій червоного (вишневого) буса, який не зупинився на світлофорі не червоне світло, хоча інші автомобілі зупинились, і відбулось зіткнення. В той же час, згідно пояснень свідка ОСОБА_8 вбачається, що перед перехрестям він зупинився на заборонений сигнал світлофора та побачив, як автомобіль червоного буса, який їхав з ним в одному напрямку в правій смузі, переїжджав перехрестя на червоне світло і допустив зіткнення з автомобілем марки ««CITROEN». Тобто, апеляційний суд виходячи із вищевказаного, будь-яких розбіжностей у поясненнях цих свідків не вбачає, а навпаки, як свідок ОСОБА_7 , так і свідок ОСОБА_8 чітко вказали що саме водій ОСОБА_9 рухався автомобілем через перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора.
Щодо покликань про те, що суддя першої інстанцій в оскаржуваній постанові не повністю виклав пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , то апеляційний суд позбавлений можливості перевірити вказані доводи, через те, що в таких категоріях справ не передбачено фіксування судового засідання технічними засобами.
Також апеляційний суд не знаходить будь-яких розбіжностей на що вказує апелянт про те, що автобус під керуванням ОСОБА_8 не стояв на перехресті, а зупинився, оскільки ці поняття є тотожними між собою, і підтверджують саме ту обставину, що водій автобуса зупинився на червоний сигнал світлофора. Також в зазначених поясненнях як свідків, так і особи, щодо якої було складно протокол про адмінправопрршуення відсутні твердження про те, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 рухався попереду з більшою швидкістю. А щодо циклограми роботи світлофорних об`єктів, що на думку апелянта не досліджувались в судовому засіданні, а тому  водій ОСОБА_2 міг виїхати на перехрестя на зелений сигнал світлофора, що дозволяє рух, а водій ОСОБА_8 зупинився на сигнал світлофора, що забороняє рух, то слід зазначити, що в матеріалах вказаного провадження відсутня циклограма роботи світлофорних об`єктів, тому суддя першої інстанції був позбавлений можливості її дослідувати та надати будь-яку оцінку. Під час апеляційного розгляду вказана циклограма буда долучена представником потерпілого  - адвокатом Любчиком С.Р., однак досліджуючи її, з неї неможливо зробити достовірний  висновок про те, що саме водій ОСОБА_2 рухався через перехрестя на зелений сигнал світлофора, через відсутність відеозапису.  
Не відповідає також дійсності доводи апелянта про те, що пояснення ОСОБА_1 суперечать поясненню водія автобуса ОСОБА_8 в тій частині, що мікроавтобус під керуванням ОСОБА_2 рухався попереду автобуса, а тому водій ОСОБА_1 не міг побачити мікроавтобус, тим більше, що розташований з лівої сторони вул.. Сонячна, перед перехрещенням із вул.. Крихівецька паркан не є суцільним і не обмежує оглядовості, позаяк, згідно пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні, що він рухався автомобілем, виїжджаючи із вул. 22 Січня, на перехрестя вул. Крихівецька та зупинився на заборонений червоний сигнал світлофора та коли загорівся зелений сигнал світлофора почав рух, а згідно пояснень свідка ОСОБА_8 , що перед перехрестям він зупинився на червоний сигнал світлофора та побачив, як автомобіль червоного буса, який їхав з ним в одному напрямку  в правій смузі переїжджав перехрестя на червоне світло та допустив зіткнення.
   Твердження апелянта про те, що суд неправильно оцінив пояснення водія ОСОБА_2 та свідка  ОСОБА_5 , є безпідставними, оскільки, як правильно зазначено в оскаржуваній постанові, що свідок ОСОБА_5 знайомий з водієм ОСОБА_2 , він є рідним братом тестя останнього, тому зацікавлений в результатах розгляду даної справи і його пояснення на думку суду, носять виключно суб`єктивний характер і спростовані поясненнями ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також письмовими доказами у справі.  
Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження, викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд. 
Статтею 62 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися та припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинуватою доти, поки її вину не буде доведено згідно з законом.        
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд визнає, що по даній справі вчинення адміністративного правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом, а саме факту вчинення ОСОБА_1 ДТП, за що передбачено відповідальність ст. 124 КУпАП, тому суддя першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, про відсутність в його діях складу даного адміністративного правопорушення (вини), що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу.
За таких обставин, АС представника потерпілого ОСОБА_2 – адвоката Любчика С.Р. слід залишити без задоволення.         
На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП суд, -         
                                                 п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_2 – адвоката Любчика С.Р. – залишити без задоволення, а постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 грудня 2021 року щодо ОСОБА_1 - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.      

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                              Ю.Д. Шкрібляк