ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

18 лютого 2022 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 733/199/18
Головуючий у першій інстанції - Карапиш Т. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/113/22

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Скрипки А.А.
суддів : Харечко Л.К., Шарапової О.Л.

сторони: 
позивач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк"
відповідач: ОСОБА_1 

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області у складі судді Карапиш Т.В. від 23 квітня 2018 року, місце ухвалення рішення м.Ічня, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

                          В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 25.08.2011 року у розмірі 11 960 грн. 16 коп., яка складається із наступного: 1 474 грн. 84 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 2 336 грн. 71 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 7 102 грн. 89 коп. - пеня, а також штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 545 грн. 72 коп. - штраф (процентна складова). Вказану суму заборгованості, яка утворилась станом на 21.01.2018 року, позивач просив стягнути на свою користь із відповідача, а також відшкодувати понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 1 762 грн. Вимоги заявленого позову Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" обґрунтовувало тим, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору №б/н від 25.08.2011 року, ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі 300 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач вказує, що підписана відповідачем 25.08.2011 року анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, разом з ''Умовами та правилами надання банківських послуг'' та ''Тарифами Банку'', які викладені на відповідному банківському сайті, складають договір про надання банківських послуг, укладений між позивачем та відповідачем. Позивач зазначає, що ним належним чином виконано свої зобов`язання перед відповідачем, при цьому, відповідач ОСОБА_1 неналежним чином виконує умови укладеного із банком кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 21.01.2018 року у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 11 960 грн. 16 коп., яка складається із наступного: 1 474 грн. 84 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 2 336 грн. 71 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 7 102 грн. 89 коп. - пеня, а також штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 545 грн. 72 коп. - штраф (процентна складова). Вказану суму заборгованості за укладеним із відповідачем кредитним договором позивач просить стягнути на свою користь із відповідача, а також відшкодувати понесені позивачем судові витрати   по   сплаті   судового   збору   за  подання  позовної  заяви  в  сумі 1 762 грн.

Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 23.04.2018 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено. Судом стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 11 960 грн. 16 коп., в тому числі: заборгованість по кредиту - 1 474 грн. 84 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 2 336 грн.  71  коп.,  заборгованість  за  пенею  та  комісією - 7 102 грн. 89  коп., а також  500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина) та 545 грн. 72 коп. - штраф (процентна складова). Судом стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати в розмірі 1 762 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 23.04.2018 року, та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 23.04.2018 року є необґрунтованим, його висновки не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги стверджують, що відповідач не був належним чином повідомлений судом першої інстанції про дату, час і місце судового розгляду даної справи, що відповідно до ч.3 статті 376 ЦПК України, є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного судового  рішення.  При  цьому,  ОСОБА_1   зауважує,  що  суд  першої інстанції повідомив його про розгляд справи шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, не зважаючи на ті обставини, що було відомо зареєстроване місце проживання відповідача: АДРЕСА_1 , і за вказаною адресою ОСОБА_1 з 08.11.2011 року по 22.08.2018 року був зареєстрований та фактично проживав. Доводи апеляційної скарги вказують, що відповідач не укладав будь-яких письмових правочинів із позивачем, окрім як підписання анкети-заяви. Доводи апеляційної скарги зазначають, що матеріали справи не містять в собі підтверджень відносно того, що саме ті Умови та Правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою, на які посилається позивач, розумів відповідач, та ознайомився і погодився з ними, а також відсутні докази, що вказані документи на момент отримання кредитних коштів відповідачем взагалі містили умови, зокрема, і щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, і саме, у зазначених у даних документах, доданих банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Доводи апеляційної скарги стверджують, що Умови та Правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою, на які посилається позивач, не містять собі підпису відповідача, і тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Доводи апеляційної скарги, із посиланням на висновки  постанови  Великої  Палати  Верховного  Суду  від  03.07.2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19, вказують, що з врахуванням положень статей 18,19 Закону України "Про захист прав споживачів", визначений позивачем кредитний правочин є недійсним. Доводи апеляційної скарги зазначають, що судом першої інстанції при розгляді даного спору по суті не прийнято до уваги тих обставин, що відповідач не надавав позивачу права на договірне списання грошових коштів. Апелянт стверджує, що подання до суду першої інстанції даного позову банком у лютому 2018 року виключає можливість стягнення заборгованості із відповідача, враховуючи позовну давність, яка становить три роки. Доводи апеляційної скарги вказують, що по справі відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді права та обов`язки сторін за договором, інші, ніж передбачені анкетою-заявою позивальника. Доводи апеляційної скарги звертають увагу на відсутність у кредитодавця права нараховувати передбачені договором проценти після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 заявляє про застосування позовної давності в межах розгляду даної цивільної справи, до всіх вимог позивача, оскільки минуло більше, ніж три роки, з моменту видачі   кредиту.  Доводи  апеляційної  скарги  зазначають,  що  позивач  не надав суду доказів на підтвердження сплати відповідачем будь-яких грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитом. Доводи апеляційної скарги стверджують, що позивачем не надано суду доказів щодо факту надання відповідачу кредитної картки на відповідних умовах, відсутні докази активації відповідачем кредитної картки, також відсутні докази отримання відповідачем грошових кредитних коштів, відсутні докази щодо строку дії кредитної картки.                            

Відповідно до приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 23.04.2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони даного спору обізнані про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 звернувся до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", у зв`язку з чим 25.08.2011 року відповідач підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.9). У вказаній Анкеті-заяві за підписом відповідача ОСОБА_1 зазначено: '' Я згоден з тим, що ця Заява разом і Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між мною та банком Договір про надання банківських послуг''. По справі встановлено, що відповідно до вказаної заяви, відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 300 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.  
Приймаючи до уваги наведене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що підписанням вказаної Анкети-заяви від 25.08.2011року, між банком та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг.         

На адресу апеляційного суду надійшли письмові пояснення позивача, із клопотанням про прийняття доказів (а.с.90-95), в додатках до яких позивач надає апеляційному суду: розрахунок боргу за договором №б/н від 25.08.2011 року, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 , станом на 21.01.2018 року (а.с.96-103), довідку про видані ОСОБА_1 відповідно до договору про надання банківських послуг від 25.08.2011 року кредитні картки (а.с.104), виписку за укладеним договором із ОСОБА_1 за період: 25.08.2011 - 21.01.2018 (а.с.105-125). Також позивачем надано доказ надсилання пояснень із додатками на адресу відповідача (а.с.126).  
Як вбачається із розрахунку боргу за договором №б/н від 25.08.2011 року, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 , станом на 21.01.2018 року (а.с.96-103), заборгованість за даним кредитним договором становить 2 390 грн. 70 коп., яка складається із наступного: борг по кредиту - 991 грн. 97 коп., нараховано всього процентів на рівні 30% річних - 808 грн. 70 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова, 5% від заборгованості ) - 90 грн. 03 коп. 
Згідно довідки Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (а.с.104), ОСОБА_1 , відповідно до договору про надання банківських послуг від 25.08.2011 року ОСОБА_1 були надані наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 , дата відкриття: 25.08.2011 року, строк дії: 11/14; № НОМЕР_2 , дата відкриття: 02.02.2012 року, строк дії: 05/15; № НОМЕР_3 , дата відкриття: 10.05.2012 року, строк дії: 01/16; № НОМЕР_4 , дата відкриття: 11.06.2013 року, строк дії: 07/16; № НОМЕР_5 , дата відкриття: 23.06.2013 року, строк дії: 12/16; № НОМЕР_6 , дата відкриття: 04.03.2015 року, строк дії: 03/18; № НОМЕР_7 , дата відкриття: 29.04.2015 року, строк дії:  01/18;  № НОМЕР_8 ,  дата  відкриття:   24.06.2015    року, строк дії: 10/18.

Таким чином, відповідно до умов укладеного договору про надання банківських послуг відповідач ОСОБА_1 отримав кредитну картку № НОМЕР_1 , зі строком дії до листопада 2014 року, яка в подальшому неодноразово була перевипущена на нові картки, остання з яких № НОМЕР_8 мала строк дії до жовтня 2018 року.        

Відповідно до ч.1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 

Апеляційний суд, відповідно до ч.4 статті 263 ЦПК України, враховує висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 11.09.2019 року у справі №153/1334/16-ц, провадження №61-16362св18. А саме, Верховний Суд у даній постанові вказав: "Апеляційний суд, відхиливши клопотання про прийняття доказів, зазначив, що вони подані до суду апеляційної інстанції з порушенням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, оскільки дані документи, як докази до суду першої інстанції позивачем не подавалися та їх неподання не зумовлено поважними причинами.
Як наголошено в Рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. 
Суд може визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, однак зобов`язаний встановити обставини, які підлягають доказуванню і зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів з метою встановлення істини. Принцип змагальності не виключає необхідності всебічного та повного дослідження всіх обставин справи задля встановлення об`єктивної істини та об`єктивного вирішення справи".

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також те, що загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, які стосуються заявлених позовних вимог, і без виконання даних процесуальних дій ухвалити обґрунтоване рішення у справі неможливо, апеляційний суд вважає за необхідне прийняти до уваги надані позивачем вищезазначені докази по справі (а.с.96-103,104,105-125) при апеляційному перегляді даної справи.  

На підставі вищезазначеного, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що за укладеним із банком 25.08.2011 року кредитним договором ОСОБА_1 у вказаний у позовній заяві хронологічний період користувався кредитними коштами, наданими позивачем, і у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за укладеним кредитним договором, у ОСОБА_1 виникла заборгованість.      
Фактичне користування відповідачем кредитними коштами із використанням отриманих ним кредитних карток підтверджується випискою про  рух  грошових  коштів  по  рахункам,  відкритим  на  ім`я  ОСОБА_1 за укладеним із ним договором, за період: 25.08.2011 - 21.01.2018 (а.с.105-125).  
За даних обставин, доводи апеляційної скарги відносно того, що позивач не надав доказів активації відповідачем будь-якої кредитної картки, а також щодо відсутності доказів погодження відповідача на договірне списання грошових коштів з його рахунків, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні вимог заявленого позову у повному обсязі, оскільки вказані доводи апеляційної скарги спростовуються вищезазначеними матеріалами справи.             

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє часткове підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що судом першої інстанції при вирішенні даного спору по суті невірно визначено розмір заборгованості відповідача за укладеним із банком кредитним договором.     

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 23.04.2018 року, суд першої інстанції, задовольняючи вимоги заявленого банком позову, та стягуючи із відповідача на користь позивача заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 2 336 грн. 71 коп., заборгованість за пенею та комісією - 7 102 грн. 89  коп.,  а  також  500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина) та 545 грн. 72 коп. - штраф (процентна складова), послався на положення Умов та Правил надання банківських послуг.  

Апеляційний суд при перегляді даної справи, відповідно до ч.4 статті 263 ЦПК України, враховує висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного  Суду  від  03.07.2019  року  у  справі  №342/180/17,  провадження №14-131цс19. 

Необхідно зазначити, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме доданий позивачем до позовної заяви Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач, та ознайомився і погодився з ним, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Також відсутні відповідні підтвердження відносно того, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема, і щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та саме у зазначених в цьому документі, що доданий банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
За даних обставин, та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку не може розцінюватись, як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.
Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку (Витяг), з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору і щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як в даному випадку - в Анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ОСОБА_1 , і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов. 

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17,  провадження №14-131цс19, вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватись за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що і буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

У письмових поясненнях представник позивача посилається на ті обставини, що при отриманні кредитної картки, відповідач 25.08.2011 року підписав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки ''Універсальна, 55 днів пільгового періоду'', чим погодив істотні умови кредитування. У даних поясненнях зазначено, що підписанням вказаної довідки, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.10), відповідач підтвердив, що ''З фінансовими умовами надання Кредитки ''Універсальна, 55 днів пільгового періоду'' та прикладами розрахунку суми плати за користування кредитними коштами ознайомлений.''        

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, в матеріалах даної цивільної справи (а.с.10), міститься копія довідки про умови кредитування з використанням кредитки ''Універсальна'', 55 днів пільгового періоду''. При цьому, вказана копія довідки є нечитабельною.     

Відповідно до приписів статті 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Приймаючи до уваги вищенаведене, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що копія довідки про умови кредитування з використанням кредитки ''Універсальна'', 55 днів пільгового періоду''(а.с.10), яка є нечитабельною, не може бути належним та достатнім доказом, у розумінні статей 77,80 ЦПК України, тих обставин, що відповідач належним чином погодив істотні умови кредитування.     

В даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг.  

Відповідно до ч.1,ч.3 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та  справедливості. 

За даних обставин, є обґрунтованими доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість по відсоткам за користування кредитом, а також суми пені та штрафів.   

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стверджують, що відповідач не був належним чином повідомлений судом першої інстанції про дату, час і місце судового розгляду даної справи, що відповідно до ч.3 статті 376 ЦПК України, є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного судового  рішення. При цьому, ОСОБА_1   зауважує,  що  суд  першої інстанції повідомив його про розгляд справи шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, не зважаючи на ті обставини, що було відомо зареєстроване місце проживання відповідача: АДРЕСА_1 , і за вказаною адресою ОСОБА_1 з 08.11.2011 року по 22.08.2018 року був зареєстрований та фактично проживав.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 23.04.2018 року, згідно п.3 ч.3 статті 376 ЦПК    України,   виходячи   із   наступного.   Як   вбачається   з   матеріалів справи (а.с.2-4), звертаючись до суду першої інстанції із даним позовом до ОСОБА_1 , позивач у позовній заяві зазначив адресу відповідача: АДРЕСА_2 . Вказану адресу свого проживання зазначено і самим ОСОБА_1 при заповненні 25.08.2011 року Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.9). До позовної заяви позивачем було надано суду копію витягу із паспорта відповідача (а.с.26,26,зворот), в якому зазначено: ''Місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 , 01.09.2009 року''. Як вбачається із повідомлення виконавчого комітету Ічнянської міської ради від 02.03.2018 року №03-05/283 на запит суду першої інстанції (а.с.38), згідно карток реєстрації особи, відомості про реєстрацію місяця проживання ОСОБА_1 в Ічнянській міській раді відсутні. Рекомендоване відправлення суду першої інстанції із викликом відповідача ОСОБА_1 у судове засідання на 10-00 годину 02.04.2018 року, направлене судом першої інстанції на вищевказану адресу ОСОБА_1 , повернулось до суду неврученим, із довідкою ф.20 Укрпошти про причини повернення: ''за зазначеною адресою не проживає''. За даних обставин, виклик відповідача ОСОБА_2 у судове засідання 23.04.2018 року на 10-00 годину судом першої інстанції було здійснено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.43), відповідно до положень ч.11 статті 128 ЦПК України (у редакції, яка була чинною станом на даний хронологічний період). Як зазначив суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 23.04.2018 року: ''Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, але в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України вважається належним чином повідомлений про дату час і місце судового засідання (через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України).''       
Згідно матеріалів справи, відомості про інше зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження відповідача у суду першої інстанції на час розгляду даної справи, були відсутні. При цьому, витяг із паспорта ОСОБА_1 , з якого вбачається, що його місце проживання було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , з 08.11.2011 року по 22.08.2018 року, апелянтом було додано до апеляційної скарги, з якою він звернувся до Чернігівського апеляційного суду  у 2021 році (а.с.54-60, 64-66).    
За даних обставин, доводи апеляційної скарги про наявність підстав для застосування положень п.3 ч.3 статті 376 ЦПК  України, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.     

Доводи апеляційної скарги вказують про сплив строку позовної давності, оскільки з моменту видачі кредиту минуло більше, як три роки.  
Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи, оскільки строк дії перевипущеної кредитної картки № НОМЕР_8 , дата відкриття: 24.06.2015 року, наданої банком ОСОБА_1 , був визначений до жовтня 2018 року (а.с.104), а з даним позовом до суду банк звернувся у лютому 2018 року (а.с.2-4), тобто, в межах трирічного строку позовної давності.  

Доводи апеляційної скарги про недійсність укладеного між сторонами даного спору кредитного правочину, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні вимог заявленого позову у повному обсязі, оскільки вказаний правочин відповідачем у встановленому законом порядку не оскаржувався. При цьому, відповідно до положень ч.1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 

Приймаючи до уваги вищенаведене, виходячи із розрахунку боргу за договором №б/н від 25.08.2011 року, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 , станом на 21.01.2018 року (а.с.96-103), апеляційний суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимог заявленого позову. А саме, апеляційний суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 991 грн. 97 коп. в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту.  У задоволенні іншої частини позовних вимог банку апеляційний суд вважає за необхідне відмовити, виходячи із вищезазначених у тексті даної постанови підстав.      

За даних обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково. При цьому, рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 23.04.2018 року необхідно змінити, виклавши перший, другий, третій абзаци його резолютивної частини у наступній редакції: 
''Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 991 (дев`ятсот дев`яносто одну) грн. 97 коп. заборгованості за тілом кредиту в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №б/н від 25.08.2011 року, станом на 21.01.2018 року.  У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.   
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"  123 (сто двадцять три) грн. 34 коп. в рахунок відшкодування понесених витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції.'' 

Розрахунок суми 123 грн. 34 коп., відповідно до приписів ч.1 статті 141 ЦПК України, наступний: 1 762 грн. (сума сплаченого позивачем судового  збору  за  подання  позовної  заяви  до  суду  першої  інстанції (а.с.1)) х 7% (задоволено позовні вимоги апеляційним судом) = 123 грн. 34 коп.

На підставі положень ч.1,ч.13 статті 141 ЦПК України, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 2 457 (дві тисячі чотириста п`ятдесят сім) грн. 99 коп. в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених (а.с.61) понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Розрахунок наступний: 2 643 грн. (сума сплаченого відповідачем судового збору за подання апеляційної скарги (а.с.61)) х 93% (задоволено вимоги апеляційної скарги) = 2 457 грн. 99 коп.

Керуючись статтями: 141, 367, 368, 369, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                               П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2018 року змінити, виклавши перший, другий, третій абзаци його резолютивної частини у наступній редакції: 
''Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 991 (дев`ятсот дев`яносто одну) грн. 97 коп. заборгованості за тілом кредиту в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №б/н від 25.08.2011 року, станом на 21.01.2018 року.  У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.   
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"  123 (сто двадцять три) грн. 34 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції.'' 

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 2 457 (дві тисячі чотириста п`ятдесят сім) грн. 99 коп. в рахунок часткового відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 18.02.2022 року.      

Головуючий:                                                   Судді: