УХВАЛА
про відкриття касаційного провадження

05 січня 2022 року  
Київ
справа №640/6376/21
адміністративне провадження №К/9901/43919/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Коваленко Н.В.,
суддів: Берназюка Я.О., Шарапи В.М., 
перевіривши касаційну скаргу Голови ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України Соловйової Любові Володимирівни на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 липня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Голови ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України Соловйової Любові Володимирівни про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до суду першої інстанції з позовом до Голови ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України Соловйової Любові Володимирівни, в якому просив:    

- визнати неправомірними дії відповідача щодо невидачі позивачу довідки про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці по заяві від 15 лютого 2021 року;

- зобов`язати відповідача видати довідку ОСОБА_1 , згідно якої суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці складає 238 275, 00 грн, у тому числі: посадовий оклад (з урахуванням коефіцієнта - 1,25) - (2118x50x1,25) 132  375,00 грн; доплата за вислугу років (80 %) - 105  900,00 грн; перебування на адміністративній посаді - 0; науковий ступінь - 0; робота що передбачає доступ до державної таємниці - 0.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 липня 2021 року, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року, позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, Голова ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України Соловйова Л.В. звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 липня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року. Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга подана до канцелярії Верховного Суду 02 грудня 2021 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 грудня 2021 року для розгляду справи визначено наступний склад суду: Єресько Л.О. (головуючий суддя), Загороднюк А.Г., Соколов В.М. (судді).

Ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2021 року заяви суддів Єресько Л.О., Загороднюка А.Г., Соколова В.М. про самовідвід задоволено. 

Відведено суддів Єресько Л.О., Загороднюка А.Г., Соколова В.М. від розгляду касаційної скарги голови ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України Соловйової Любові Володимирівни на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 липня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року у справі №    640/6376/21.

Касаційну скаргу голови ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України Соловйової Любові Володимирівни на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 липня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року у справі №    640/6376/21 передано до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення складу суду в порядку, передбаченому  Кодексом адміністративного судочинства України, Положенням про автоматизовану систему документообігу суду та Тимчасовими засадами використання автоматизованої системи документообігу суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 грудня 2021 року для розгляду справи визначено наступний склад суддів: Коваленко Н.В. (головуючий суддя), Берназюк Я.О., Шарапа В.М. (судді).

Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам статей 329, 330 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження на підставі частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розгляд справи у суді першої інстанції відбувався за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до положень пункту 8 статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

У зв`язку з цим, відповідно до частини першої та четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України).

Підставами касаційного оскарження скаржник зазначає пункт 3 частини четвертої та підпункти «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Вказані підстави мотивує відсутністю висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Скаржник зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій помилково застосовано норми матеріального права, що полягає у застосуванні закону, який не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, а саме - Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII. Незастосування закону, який підлягав застосуванню, а саме - Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI. Вказує на те, що справа має виняткове значення для скаржника та становить значний суспільний інтерес, оскільки на цей час Вищий адміністративний суд України, як суд, що перебуває у стані ліквідації, щорічно видає суддям у відставці, які працювали у Вищому адміністративному суді України, понад 80 довідок про розмір суддівської винагороди для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. 

Вказані довідки видавалися та видаються відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI згідно із положеннями пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII. Вищий адміністративний суд України позбавлений можливості видати іншим суддям ВАСУ у відставці довідки відповідно до положень нової редакції Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, оскільки вказаним законом не передбачено порядку визначення такої складової щомісячного грошового утримання суддів у відставці як «базовий посадовий оклад судді, який працює на відповідній посаді», саме для суддів вищих спеціалізованих судів, які діяли до набрання чинності вказаним законом та, які на даний момент перебувають у стані ліквідації.

Зазначає, що дана категорія справ має особливий суб`єктний склад - справи розглядаються за позовами суддів вищих спеціалізованих судів у відставці, які складають велику кількісну категорію, та, у випадку задоволення позовів яких, суттєво збільшиться обсяг бюджетних видатків на виплату щомісячного грошового утримання. На момент подання касаційної скарги відсутня єдина судова практика щодо вирішення вказаної категорії справ.

Також скаржник зазначає, що ухвалою Верховного Суду від 29 червня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Голови ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України Соловйової Л.В. на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року у справі № 640/26846/20 за позовом ОСОБА_2 , яка є аналогічною до вказаної.

Ухвалою Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 640/10223/21 відкрито касаційне провадження за позовом ОСОБА_3 , яка є також аналогічною до вказаної справи. 

Наведені скаржником аргументи потребують ретельної перевірки та вивчення матеріалів справи, чого не можна виконати на стадії відкриття касаційного провадження, тому проаналізувавши підстави на яких подано касаційну скаргу у цій справі, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 липня 2021 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року.

Наведені доводи вказують на існування обставин, визначених пунктом 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України у взаємозв`язку із підпунктами «а», «в» пункту 2 частини п`ятої цієї ж статті, і є підставою для відкриття касаційного провадження.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, подана з дотриманням установленого процесуальним законом строку на касаційне оскарження, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження, відсутні.

Керуючись статтями 328, 329, 330, 334 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1.          Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Голови ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України Соловйової Любові Володимирівни на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 липня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Голови ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України Соловйової Любові Володимирівни про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії.

2.          Витребувати з Окружного адміністративного суду міста Києва справу № 640/6376/21 за позовом ОСОБА_1 до Голови ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України Соловйової Любові Володимирівни про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії.

3.          Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали разом із копіями касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

4.          Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.  

Суддя-доповідач                                                                                           Н.В. Коваленко

Суддя                                                                                                              Я.О. Берназюк

Суддя                                                                                                              В.М. Шарапа