Ухвала
22 грудня 2021 року
м. Київ
справа № 344/11056/14-ц
провадження № 61-20042ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 березня 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю чоловіка та жінки, які проживають однією сім`єю, виключення із спадкового майна 1/2 частину квартири та 1/2 частину грошових коштів, визнання права власності на 1/2 частину квартири та грошових вкладів,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним вище позовом.
Справа переглядалася неодноразово.
Останнім рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 березня 2021 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. 
Визнано квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 27,4 кв. м, об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 
Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири 
АДРЕСА_1 , загальною 
площею 27,4 кв. м.
Визнано грошові вклади ОСОБА_4 у банках: АТ «Райфайзен Банк Аваль» на суму 32 818,08 грн та АТ КБ «ПриватБанк» на суму 57 850,84 грн об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину грошового вкладу в АТ «Райфайзен Банк Аваль» на суму 16 409,04 грн, на 1/2 частину грошового вкладу в АТ КБ «ПриватБанк» на суму 28 925,42 грн.
У задоволенні решти позову відмовлено.
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 11 листопада 
2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без задоволення. 
Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 
від 15 березня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання грошових коштів, розміщених на депозитному рахунку 
в АТ КБ «ПриватБанк» у сумі 18 790,29 грн об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та визнання за 
ОСОБА_3 права власності на 1/2 частину цього грошового вкладу скасовано.
В цій частині ухвалено нове рішення, яким задоволено позовну вимогу ОСОБА_3 про визнання грошових коштів, розміщених на депозитному рахунку в АТ КБ «ПриватБанк» у сумі 18 790,29 грн із нарахованими відсотками об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та визнано грошові кошти, розміщені на депозитному рахунку в АТ КБ «ПриватБанк» у сумі 18 790,29 грн із нарахованими відсотками об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину грошового вкладу в АТ КБ «ПриватБанк» у сумі 18 790,29 грн із нарахованими відсотками.
Виключено з мотивувальної частини рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 березня 2021 року абзац 46 в частині слів: «Що стосується позовної вимоги про виключення із спадкового майна певної частини майна та коштів, то така задоволенню не підлягає, поскільки такий спосіб захисту порушеного права в даному конкретному випадку не може бути задоволений та є зайвим, адже права позивача як власника повністю захищаються шляхом визнання за нею права власності на половину майна та грошових коштів».
У решті рішення залишено без змін.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
У грудні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 березня 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 11 листопада 
2021 року.
1. У порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір»             (у редакції, чинній на момент подачі позовної заяви) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати                     у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року,               в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2014 року становив 
1 218,00грн.
Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент подачі позовної заяви) ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати; ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.
Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 
200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
Відповідно до частин третьої та шостої статті 6 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент подачі позовної заяви) за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
У разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.
Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 3 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.
Таким чином, за вимоги немайнового характеру (про визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, про визнання грошових коштів об`єктом права спільної сумісної власності подружжя) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 необхідно сплатити судовий збір по 487,20 грн кожній.
За вимоги майнового характеру (про визнання права власності на частину квартири, про визнання права власності на частину грошових вкладів)  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 необхідно сплатити судовий збір 
у розмірі 1 282,50 грн.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду 
у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код  отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача (стандарт ІВАN) - UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», призначення платежу (вказати номер справи та інші необхідні відомості).
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, оскільки матеріали касаційного провадження таких обставин не містять.
2. Пунктом 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України визначено, що до касаційної скарги додаються, зокрема, копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
До касаційної скарги не додано копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
За таких підстав касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду, оскільки скаржником не виконані в повній мірі вимоги статті 392 ЦПК України щодо оформлення касаційної скарги.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявникам строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 136, 185, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 березня 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року залишити без руху.
Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                           Д. Д. Луспеник