ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" лютого 2022 р.           Справа№ 910/12777/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Шапрана  В.В.
суддів:            Андрієнка  В.В. 
          Буравльова  С.І. 
 
без повідомлення учасників справи

розглянувши матеріали апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2021

у справі №910/12777/21 (суддя - Селівон А.М.)
за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Артіс Плюс Груп"
про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Артіс Плюс Груп" про стягнення 105444,92 грн штрафу.
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов укладеного між сторонами договору №30/ВЗЗ-2020 від 28.05.2020 щодо маркування і пакування поставленого товару, у зв`язку з чим Товариству з обмеженою відповідальністю "Артіс Плюс Груп" нараховано штраф.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.08.2021 відкрито провадження у справі №910/12777/21 та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.11.2021 у справі №910/12777/21 в задоволенні позову відмовлено повністю.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів належними і допустимими    доказами порушення відповідачем умов укладеного сторонами договору поставки товару, не виконав положення договору щодо обов`язкового здійснення контрольних заходів та оформлення зразків товару, до якого позивач висуває претензії, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування до відповідача штрафу за поставку товару з порушенням вимог щодо маркування та, відповідно, стягнення 105444,92 грн.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права.
В обґрунтування доводів скарги позивач зазначає, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку щодо порушення порядку приймального контролю та порядку відбору зразків проб, а факт поставки товару з порушенням вимог щодо тари, упаковки або маркування підтверджується Актом про порушення умов договору.
Інші доводи апелянта зводяться до трактування умов договору та норм законодавства.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2021 апеляційну скаргу у справі №910/12777/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Буравльов С.І., Андрієнко В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2021 у справі №910/12777/21, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу 15 днів з дня отримання копії ухвали.
Відповідач скористався правом, наданим  ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України), та 25.01.2022 надав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, згідно якого просить у задоволенні апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 відмовити, оскаржуване рішення залишити без змін. Також Товариство з обмеженою відповідальністю "Артіс Плюс Груп" просить стягнути з позивача на користь відповідача суму понесених судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 20000,00 грн.
Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що Акт приймального контролю за результатами проведення контрольних заходів сторонами не складався, відбір зразків (проб) не проводився і, відповідно, акт про відбір зразків (проб) не складався, що в свою чергу свідчить про недотримання позивачем процедур встановлених умовами договору. Крім того, відповідач вказує на відсутність підстав для застосування штрафних санкцій, оскільки фактично поставка товару не відбулася.
Згідно з ч. 10  ст. 270 ГПК України  апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, за результатами електронних закупівель 24.09.2020 між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Артіс Плюс Груп" (учасник) укладено договір №150/В33-2020 (далі - договір), за умовами якого відповідач повинен поставити якісні товари зазначені в специфікації, а позивач - прийняти та оплатити такі товари. 
Пунктом 2.1. договору передбачено, що якість товару, що поставляється, повинна відповідати вимогам чинних нормативно-правових актів, ДСТУ 3797-98  та Технічному опису (додаток №2 до договору).
Товар за показниками безпечності, придатності та якості повинен відповідати документам та одиниці товару, в т.ч. щодо виробника, які були надані замовнику-позивачу під проведення процедури закупівлі.
Пакування товару повинне відповідати діючим стандартам, технічним умовам та забезпечувати зберігання споживацьких властивостей під час його транспортування та зберігання.            
Маркування товару повинно відповідати вимогам Закону України "Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів" від 06.12.2018 та  Закону України "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів" від 23.12.1997.
Пунктом 6.8. договору встановлено, що товар, доставлений позивачеві з порушенням вимог до маркування або тари або упаковки, чи товар що не відповідає вимогам, встановленим у нормативних документах (ДСТУ, ГОСТ, ГСТУ, СОУ, ТУ) вважається не поставленим, про що складається акт з фіксацією порушення. Товар має бути замінений відповідачем протягом 3 календарних днів.
У додатку №2 до договору сторонами узгоджено технічний опис (технічні вимоги) до товару, що поставляється за договором – Товар - Консерви овочеві "Ікра з кабачків" повинні відповідати ДСТУ 3797-98 «Консерви. Ікра овочева». Консерви овочеві «Ікра з кабачків» повинні бути фасовані у скляні банки згідно ГОСТ 5717 або ТУ У виробника, що за своїми технічними вимогами не гірше ніж в ГОСТ 5717-91, місткістю не більше 1,0 куб.дм. Сировина, що використовується для виробництва консервів овочевих, повинна бути врожаю 2020 року. Маркування тари повинно бути згідно з чинними нормативно-правовими актами та нормативними документами, а також відповідати  Закону України "Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів" від 06.12.2018 та вимогам ДСТУ 3797-98. Строк придатності товару повинен становити не менше 75% від терміну зберігання даного виду товару з дня поставки його на склад замовника.
Також 24.09.2020 між сторонами по справі було підписано  специфікацію до договору від 24.09.2020, в якій погоджено поставку товару Оброблені фрукти та овочі - за кодом CPV за ДК 021:2015-15330000-0 (Консерви овочеві "Ікра з кабачків") в кількості 25000 кг на загальну суму 1273500,00 грн. з ПДВ за адресою: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, 04080, м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А, з подальшим транспортуванням за рахунок учасника в м. Одеса, м. Харків, м. Маріуполь, м. Львів, м. Дніпро, смт. Калинівка Вінницька область.
Згідно заявки від 30.09.2020 (вих. №78/5/7-2239 від 01.10.2020, що отримана представником відповідача Ісько С.В. 05.10.2020) відповідач повинен був поставити позивачеві Консерви овочеві "Ікра з кабачків" в кількості 25000 кг до 12.10.2020 на склад позивача за адресою: м. Київ, вул.  Нижньоюрківська, 8-А.
Сторонами не заперечується, що на виконання умов договору та заявки позивача від 30.09.2020 про поставку Консерв овочевих "Ікра з кабачків" на склад позивача в м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8А відповідачем на підставі видаткових накладних №117 від 09.11.2020, №118 від 09.11.2020, №123 від 09.11.2020, №124 від 09.11.2020 доставлено консервів у загальній кількості 19000 кг та вартістю 967860,00 грн.
За результатами проведених контрольних заходів щодо поставленого відповідачем товару, у відповідності до п.п 6.8.1 п. 6.8 договору комісією позивача складено Акт №283 від 11.11.2020 про порушення умов договору  в якому зазначено, що під час проведення контрольних заходів комісією військової частини в присутності представника відповідача було виявлено відсутність на споживчому маркуванні даних про вміст насичених жирів та цукрів у встановлених одиницях вимірювання.
Акт був підписаний та отриманий представником відповідача з запереченнями та зауваженнями щодо його змісту та висновків.
На підставі акту позивача №283 від 11.11.2020 товар був повернутий відповідачеві як такий, що не відповідає вимогам договору.
За правилами п.п. 8.4.1. договору такий товар повинен бути замінений постачальником в строк 5 робочих днів з дня направлення повідомлення про порушення вимог щодо тари або упаковки або маркування.
23.11.2020 позивач звернувся до відповідача з претензією №78/6-2744 про сплату штрафу за поставку товару з порушенням вимог щодо маркування, нарахованого в сумі 29035,80 грн згідно п.п. 8.4.1 п. 8.4 договору, яка залишена відповідачем без реагування.
24.11.2020 відповідач повторно на підставі видаткової накладної №117 від 24.11.2020 поставив позивачеві товар у загальній кількості 24999,69 кг та вартістю 1273484,21 грн за адресою м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8А.
На підставі акту позивача №312 від 24.11.2020 про порушення умов договору, товар знову було повернуто як такий, що не відповідає вимогам договору. Згідно даного акту комісією Військової частини  було встановлено, що на етикетці зазначено:
-          номер партії вважати кінцеву дату споживання;
-          кінцева дата споживання «Вжити до» вказана насічкою або на кришці банки. Вказана інформація була зазначена, але не висвітлена ні насічкою на етикетці, ні на кришці банки, що унеможливлює ідентифікувати кінцеву дату споживання та номер партії.
Акт був підписаний та отриманий представником відповідача з запереченнями та зауваженнями щодо його змісту та висновків.
Дана партія товару позивачем також не була прийнята від відповідача в якості виконання умов договору від 24.09.2020.
01.12.2020 позивач звернувся до відповідача з претензією №78/6-2901 про сплату штрафу за поставку товару з порушенням вимог щодо маркування, нарахованого в сумі 38204,52 грн згідно п.п. 8.4.1 п. 8.4 договору, яка залишена відповідачем без реагування.
В подальшому, 01.12.2020 відповідач втретє на підставі видаткової накладної №117 від 01.12.2020 поставив позивачеві товар у загальній кількості 24999,69 кг та вартістю 1273484,21 грн за адресою м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8А.
Проте і цього разу товар знову було повернуто як такий, що не відповідає вимогам договору на підставі акту позивача №321 від 01.12.2020. В даному акті зазначено, що комісією Військової частини  було встановлено, що при перевірці нанесення дати «Вжити до» та номеру зміни на металеву кришку банки скляної дані написи легко стираються пальцем. Також у кожному оглянутому паку наявні кришки з деформацією жесті (вдавлення більше 1 мм), слідами іржі (виявлено точки корозії, а також значні сліди корозії на місцях, де пошкоджено лакофарбове покриття) та потертості зовнішнього захисного покриття.
14.12.2020 позивач звернувся до відповідача з претензією   №78/6-3020 про сплату штрафу за поставку товару з порушенням вимог щодо маркування, нарахованого в сумі 38204,52 грн згідно п.п. 8.4.1 п. 8.4 договору.
З підстав порушення умов договору, 03.12.2020 позивачем було надіслано на адресу відповідача повідомлення            №78/6-1945 про розірвання    договору №150/ВЗЗ від 24.09.2020 в односторонньому порядку з 14.09.2020.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 105444,92 грн у відповідності до п.п. 8.4.1. договору, яким передбачено, що за поставку товару з порушенням вимог щодо тари та упаковки або маркування відповідач сплачує позивачеві штраф у розмірі 3% вартості товару, поставленого із порушенням таких вимог.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів  погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, а доводи апелянта вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.
Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі -  ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Місцевий господарський суд, даючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами в ході виконання даного договору правильно зазначив, що такий за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання  Глави 54 ЦК України.
Відповідно до ч. ч. 1, 2  ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до  ст. 655 ЦК України  за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з ч. 1  ст. 673 ЦК України  продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.
Частиною 1 статті 674 ЦК України передбачено, що відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно технічного опису до договору    (додаток №2) сторонами погоджені технічні вимоги: Товар - Консерви овочеві "Ікра з кабачків" повинні відповідати ДСТУ 3797-98 «Консерви. Ікра овочева». Консерви овочеві «Ікра з кабачків» повинні бути фасовані у скляні банки згідно ГОСТ 5717 або ТУ У виробника, що за своїми технічними вимогами не гірше ніж в ГОСТ 5717-91, місткістю не більше 1,0 куб.дм. Сировина, що використовується для виробництва консервів овочевих, повинна бути врожаю 2020 року. Маркування тари повинно бути згідно з чинними нормативно-правовими актами та нормативними документами, а також відповідати  Закону України "Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів" від 06.12.2018 та вимогам ДСТУ 3797-98. Строк придатності товару повинен становити не менше 75% від терміну зберігання даного виду товару з дня поставки його на склад замовника.    
За приписами ч. 1 ст. 6  Закону України "Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів" обов`язковою для надання є така інформація про харчові продукти:
1) назва харчового продукту;
2) перелік інгредієнтів;
3) будь-які інгредієнти або допоміжні матеріали для переробки, які наведені у  додатку №1  до цього Закону або походять з речовин чи продуктів, наведених у додатку №1 до цього Закону, які використовуються у виробництві або приготуванні харчового продукту і залишаються присутніми у готовому продукті, навіть у зміненій формі;
4) кількість певних інгредієнтів або категорій інгредієнтів у випадках, передбачених цим Законом;
5) кількість харчового продукту в установлених одиницях вимірювання;
6) мінімальний термін придатності або дата "вжити до";
7) будь-які особливі умови зберігання та/або умови використання (за потреби);
8) найменування та місцезнаходження оператора ринку харчових продуктів, відповідального за інформацію про харчовий продукт, а для імпортованих харчових продуктів - найменування та місцезнаходження імпортера;
9) країна походження або місце походження - у випадках, передбачених  статтею 20  цього Закону;
10) інструкції з використання - у разі якщо відсутність таких інструкцій ускладнює належне використання харчового продукту;
11) для напоїв із вмістом спирту етилового понад 1,2 відсотка об`ємних одиниць - фактичний вміст спирту у напої (крім продукції за  кодом 2204  згідно з УКТ ЗЕД);
12) інформація про поживну цінність харчового продукту.
Умовами договору від 24.09.2020, зокрема розділом 3, сторони передбачили чіткий порядок складання документів, які б підтверджували            факт отримання  товару належної чи не належної якості (Акти).
Дані процедурні умови договору про фіксацію певних дій та обставин є істотними, які спеціально узгоджені обома сторонами і тому є обов`язковими до виконання.
Так, відповідно до п. 3.2. договору під час поставки кожної партії товару, замовник протягом 2 (двох) робочих днів, проводить обов`язкову перевірку якості та безпечності товару, що постачається учасником (далі - контрольні заходи). 
Контрольні заходи включають в себе перевірку безпечності та окремих показників якості – за зовнішнім видом, органолептичними показниками, відповідність маркування (етикетування, пакування, тощо) товару, що постачаються відповідно до умов цього договору, відповідність транспортних засобів, що використовуються для транспортування товару за цим договором, вимог  ст. 44 Закону України "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів" від 23.12.1997 №771/97-ВР  (п. 3.3. договору).
При цьому згідно з п.п. 3.3.1. договору  контрольні заходи здійснюються з обов`язковою присутністю    представника учасника-відповідача, а у разі його відсутності - не розпочинаються.
В абз. 3 п.п. 3.3.1. договору сторонами погоджено, що результати проведення контрольних заходів оформляються актом приймального контролю, який підписується представниками замовника, що здійснювали перевірку та представником учасника, а у разі відмови від підписання акту приймального контролю або відсутності представника учасника на території військової частини на момент складання вищезазначеного акту - комісійно (у складі не менше трьох осіб представника замовника), що засвідчується підписами представників замовника та в подальшому акт приймального контролю протягом 3 (трьох) календарних днів надсилається учаснику рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного, що вважається належним доказом ознайомлення учасника з вищезазначеним актом.
Якщо під час проведення контрольних заходів за оцінкою замовника існує обгрунтована підозра (тобто існують факти або інформація, які можуть переконати замовника, що товар може не відповідати вимогам якості та безпечності за зовнішнім виглядом, іншими органолептичними показниками, невідповідністю маркування) або встановлено факт, що товар є небезпечним чи непридатним до споживання, зразок такого товару шляхом комісійного відбору зразків (проб) відбирається у відповідності до умов цього договору (п. 3.9-3.14), та направляється до уповноваженої лабораторії, яка може проводити лабораторні дослідження (випробування) для цілей державного контролю, яку визначає замовник, для проведення лабораторних досліджень (п. 3.3 договору). 
Згідно  п. 3.6. договору учасник зобов`язаний протягом 24 годин після отримання повідомлення про відбір зразків (проб), сповістити замовника листом (факсимільним зв`язком) про прибуття представника учасника для участі у відборі зразків (проб).
Про відбір зразків (проб) складається акт, який підписується представниками замовника, учасником або представником учасника та іншими незацікавленими або компетентними особами (у разі їхнього залучення), які приймають участь у відборі.
В акті повинно бути зазначено:
1) час і місце складання акта, найменування товароодержувача продукції, прізвища га посади осіб, які брали участь у відборі зразків (проб);
2) найменування виробника та учасника, від якого надійшла продукція;
3) номер і дата рахунка - фактури і накладної, за якими надійшла продукція, і дата надходження її на склад одержувача;
4) дата виробництва товару, номер партії га вага, з якої відбиралися зразки (проби) продукції;
5) опечатані або опломбовані зразки (проби), чиєю печаткою або пломбою (відтиски на пломбах), їхні номера;
6) чи забезпечені відібрані зразки (проби) етикетками, що містять дані, передбачені стандартами або технічними умовами;                                                                                                    
7) до якої незалежної акредитованої лабораторії направлені зібрані зразки (проби);
8) інші дані, у тому числі заперечення (застереження), які представники замовника, учасник або представник учасника та інші незацікавлені або компетентні особи (у разі їхнього залучення) вважають необхідним включити в акт для більш докладної характеристики зразків (проб) (п. 3.9. договору).
Пунктом 3.10. договору передбачено, що відібрані зразки (проби) упаковуються і опечатуються (опломбовуються) представниками замовника, учасником або представником учасника та іншими незацікавленими або компетентними особами (у разі їх залучення).
Відібрані зразки (проби) продукції, в разі отримання незадовільних результатів досліджень, повинні зберігатися замовником, учасником до вирішення спору про якість продукції, а у разі якщо якість продукції відповідає усім вимогам, усі наявні відібрані зразки (проби) зберігаються протягом 15 календарних днів з моменту отримання результатів досліджень та повертаються замовнику (п. 3.12. договору).
Відповідно до п. 6.6. договору замовник має право не приймати товар за кількістю та якістю, у разі встановлення невідповідності товару документам (декларації виробника або сертифікат якості; протоколу досліджень (випробувань) про безпечність та відповідність товару або експертного висновку про безпечність та відповідність товару; етикетку виробника), які були подані учасником до замовника під час проведення процедури закупівлі, вимогам щодо якості або маркування або етикетування товару, після проведення контрольних заходів представниками замовника. У разі, якщо сумніви щодо безпечності, придатності та якості товару підтверджуються (експертним висновком або протоколом досліджень або актом, тощо), замовник має право в односторонньому порядку відмовитись від договору.
Товар, доставлений замовнику з порушенням вимог до маркування, або тари або упаковки, встановленими    у нормативних документах (ДСТУ, ГОСТ, ГСТУ, СОУ, ТУ), вважається не поставленим, про що складається відповідний акт у якому фіксується порушення. Товар має бути замінений учасником протягом 3 (трьох) календарних днів (п. 6.8. договору).
Пунктом 6.8.1. договору передбачено, що у разі виявлення представниками замовника порушень при прийманні товару, протягом 24 годин складається Акт про порушення умов договору у двох примірниках. Один примірник залишається у замовника, другий примірник надається представнику учасника під підпис, а у разі відмови від підписання Акту  про порушення умов договору  або відсутності представника учасника на території військової частини на момент складання вищезазначеного акту - комісійно (у складі не менше трьох осіб представника замовника), що засвідчується підписами представників замовника та протягом 3 (трьох) календарних днів надсилається учаснику рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного, що вважається належним доказом ознайомлення учасника з вищезазначеним актом.
За наведеного місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що умовами  договору передбачено складання трьох актів, а саме:
- Акт приймального контролю в процедурі здійснення контрольних заходів (розділ 3 договору, п. 3.3.1. абз. 3);
- Акт про відбір зразків (проб) - п. 3.9. договору;
- Акт про порушення умов договору (п. 6.8.1 договору).
Разом з тим, як встановлено місцевим господарським судом, Акт приймального контролю за результатами проведення контрольних заходів сторонами не складався, відбір зразків (проб) не проводився і, відповідно, акт про відбір зразків (проб) складено не було.
При цьому п. 3.2. договору сторонами унормовано, що під час поставки кожної партії товару замовник-позивач протягом 2-х (двох) робочих днів проводить обов`язкову перевірку якості та безпечності товару, що постачається відповідачем (контрольні заходи).
Таким чином твердження позивача про те, що для застосування до відповідача штрафу достатньою підставою є сам лише Акт про порушення умов договору за результатами виявлення порушення маркування тари є помилковими, оскільки умовами договору сторони детально узгодили процедурні питання щодо порядку виявлення та фіксації порушення умов договору щодо відповідності товару вимогам договору. При цьому в порушення вказаних умов сторонами не було складено Акту приймального контролю та не було відібрано зразків консервної банки та етикетки, щодо маркування яких у позивача виникли претензії.
У зв`язку з відсутністю відібраних зразків продукції, які сторони не опечатали та не внесли до Акту про відбір зразків (проб), на даний час неможливо встановити як виглядали консервні банки (Консерви овочеві "Ікра з кабачків"), яку інформацію містили етикетки товару, чи були на етикетках насічки та чи містили поверхні кришок деформацію та сліди іржі, величини яких перевищують допустимі межі, а також на скільки легко на металевій кришці банки скляної стираються знаки інформації про харчовий продукт. 
Відсутність відібраних зразків позбавляє можливості встановити обгрунтованість висновку комісії наведеного в актах та, відповідно, виправданість застосування щодо відповідача штрафних санкцій. Окрім того, апелянтом не надано будь-яких даних стосовно того яким чином має відбуватися маркування товару, тоді як з метою участі у закупівлі UA-2020-08-25-003735-а відповідачем було подано повний пакет документів, зокрема, копію етикетки товару, та лист - згоду на перевірку позивачем якості товару. Зразки товару були передані замовнику згідно видаткової накладної №131 від 02.09.2020.
Згідно протоколу №1217 засідання тендерного комітету Військової частини НОМЕР_1 НГУ з питань закупівель товарів, робіт і послуг від 11.09.2020, розміщеного на сайті «Прозоро», під час проведення переговорів (протокол переговорів від 08.09.2020 №1199) учасника ознайомлено з недоліками, які учасник усунув у визначений законодавством термін, у зв`язку з чим переможцем закупівлі Оброблені фрукти та овочі - за кодом CPV за ДК 021:2015 - 15330000-0 (консерви овочеві «Ікра з кабачків») визначено відповідача.
Тобто, під час проведення процедури публічної закупівлі позивачем було погоджено маркування товару, який є предметом поставки, та відповідність відповідача всім кваліфікаційним критеріям, визначеним умовами закупівлі.
Відповідно до ч. 1  ст. 509 ЦК України  зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених  статтею 11 цього Кодексу.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. (ст. 526 ЦК України).
У відповідності до положень ст. ст.  6,  627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі  ст. 628 ЦК України  зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Приписами  ст. 663 ЦК України  встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень  статті 530 цього Кодексу.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - (ст. 530 ЦК України).
За правилами  ст. 611 ЦК України  у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Частиною четвертою  статті 231 ГК України  визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем розраховано штраф як потрійне стягнення - з суми кожної накладної, за якою поставлявся товар по договору і його не було прийнято:
- 3 % вартості товару за видатковими накладними відповідача №117 від 09.11.2020, №118 від 09.11.2020, №123 від 09.11.2020, №124 від 09.11.2020, яка передбачає господарську операцію відповідача з поставки товару у кількості 19000 кг та вартістю 967860,00 грн (3% х 967860 =29053,80 грн);  
- 3 % вартості товару за видатковою накладною відповідача №117 від 24.11.2020, яка передбачає господарську операцію відповідача з поставки товару у кількості 24999,69 кг та вартістю 1273484,21 грн (3 % х 1273484,21 = 38204,56 грн);
- 3 % вартості товару за видатковою накладною відповідача №117 від 01.12.2020, яка передбачає господарську операцію відповідача з поставки товару у кількості 24999,69 кг та вартістю 1273484,21 грн (3 % х 1273484,21 = 38204,56 грн).
У відповідності до  ст. 549 ЦК України  неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
За своєю правовою природою, відмінною від пені, штраф є одноразовим стягненням за порушення, визначене у договорі.
За правилами ч. 4  ст. 231 ГК України  - у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
За умовами договору зобов`язанням відповідача перед позивачем    є поставка овочевих консервів в кількості 25000 кг вартістю 1273500,00 грн, тобто це єдине цілісне зобов`язання для його виконання в межах договору.
При цьому, виходячи із формулювання п.п. 8.4.1. за умовами договору сторони чітко розрізняють поняття поставки товару та заміни неприйнятого товару через порушення вимог до його пакування та з ін. причин.
Отже, за договором, позивач, за умови доведеності поставки товару з порушенням вимог щодо тари або упаковки або маркування, має право стягнути штраф лише за це порушення, а за передачу неналежного (на думку позивача) товару в порядку заміни раніше поставленого та неприйнятого товару у позивача право на стягнення штрафу не виникає. А відтак є безпідставними нарахування позивача щодо потрійного стягнення штрафу як за три окремі порушення.
Враховуючи встановлені обставини в їх сукупності суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду щодо недоведення позивачем належними і допустимими доказами порушення відповідачем умов укладеного сторонами договору щодо поставки товару, невиконання положення договору щодо обов`язкового здійснення контрольних заходів та оформлення зразків товару, до якого позивач висуває претензії, недоведення власного порушеного права у зв`язку з відсутністю певного маркування на упаковці товару за відсутності претензій до споживчих якостей товару. Отже,    позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Артіс Плюс Груп" про стягнення штрафних санкцій в розмірі 105444,92 грн за неналежне виконання умов договору поставки від 24.09.2020    правомірно були залишені без задоволення.
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вказані обставини, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2021 у справі №910/12777/21 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України має бути залишена без задоволення.
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.
Відносно стягнення витрат на послуги адвоката заявлені відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу,    колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що попередній (орієнтовний) розмір судових витрат, які відповідач поніс, становить  20000,00 грн.    
На підтвердження    понесення витрат на професійну правничу допомогу відповідачем надано:
-  лист №13 від 13.01.2022 про надання письмового завдання за договором;
-  протокол узгодження договірної ціни №30, яким було узгоджено кількість необхідних годин для надання правової допомоги та їх вартість;
- акт приймання-передачі №32 від 17.01.2022, згідно якого Адвокатським об`єднанням "АУГА ЛЕКС" було надано відповідачу послуги у загальному вимірі 12 годин на загальну суму 20000,00 грн;
- рахунок    на оплату №1 від 17.01.2022;
-  платіжне доручення №1501 від 17.01.2022 про перерахування 20000,00 грн. оплати послуг за надання правової допомоги;
Також в матеріалах справи міститься договір про надання правової (правничої) допомоги №20/05/21 від 20.05.2021, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Артіс Плюс Груп" та Адвокатським об`єднанням "АУГА ЛЕКС", Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Журавського О.А. серія КС №5208/10 від 28.08.2014 та Ордер серія  АІ №1065378 від 08.09.2021.
Відповідно до  ст. 126 ГПК    України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.
У відповідності до статті 26 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”, до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 ЦК України. Зокрема, стаття 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Глава 52 ЦК України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
Згідно зі статтею 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Правовий аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права. Ціна в договорі про надання правової допомоги є істотною умовою, встановлюється за домовленістю сторін шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару. 
Ціна договору, тобто розмір адвокатського гонорару, може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата, кожний з яких відрізняється порядком обчислення.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Так, на підставі долучених до матеріалів справи документів, Північним апеляційним господарським судом встановлено наступне. 
20.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Артіс Плюс Груп" та Адвокатським об`єднанням "АУГА ЛЕКС" укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №20/05/21, відповідно до умов якого адвокат зобов`язується здійснювати захист, представництво або надавати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначений договором, а клієнт зобов`язаний оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати необхідні для виконання договору. 
Згідно п. 4.1 договору гонорар адвоката за кожне окреме завдання в межах предмету договору визначається протоколами узгодження договірної ціни, які підписуються адвокатом та клієнтом.
За умовами договору вартість виконання завдань клієнта визначається протоколами узгодження    договірної ціни, які можуть бути укладені пізніше ніж підписаний даний договір (п. 5.1 договору).
Так, згідно протоколу узгодження договірної ціни №30 адвокатське об`єднання надало клієнту наступну правову допомогу:
-          ознайомлення з апеляційною скаргою (1 год.);
-          підготовка правової позиції у справі    (1 год.);
-          здійснення аналізу судової практики (1 год.);     
-          підготовка відзиву на апеляційну скаргу та інші документи, які передбачені  ГПК  та чинним законодавством у справі №910/12777/21 (7 год. 30 хв.);
-          проведення детальних переговорів з директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Артіс Плюс Груп" щодо погодження правової позиції (1 год.).
 Розмір наданої правової допомоги погоджено сторонами у сумі 20000,00 грн.
17.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Артіс Плюс Груп" та Адвокатським об`єднанням "АУГА ЛЕКС" складено акт приймання-передачі №32 на суму 20000,00 грн.
17.01.2022 відповідачем було сплачено на користь адвокатського об`єднання грошові кошти у розмірі 20000,00 грн, про що свідчить платіжне доручення №1501.
Матеріалами справи підтверджується, що в процесі розгляду справи в апеляційній інстанції інтереси позивача представляв адвокат Адвокатського об`єднання "АУГА ЛЕКС" Журавський О.А. на підставі ордеру про надання правничої допомоги серія АІ №1065378 від 08.09.2021, який подавав відзив на апеляційну скаргу.
Таким чином, подані відповдіачем документи щодо оплати вартості наданих послуг на професійну правничу допомогу адвоката, в рамках розгляду спору у даній справі в суді апеляційної інстанції, є належними і допустимими доказами в підтвердження обставин реальності понесених стороною витрат, визначених ст. 126 ГПК України.  
Частиною 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).
Зокрема відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Колегія суддів, серед іншого, наголошує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При цьому, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих у підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
Позивачем (апелянтом) не наведено жодних доводів та не надано будь-яких доказів невідповідності заявленої до стягнення суми витрат на правову допомогу критерію реальності адвокатських витрат, не наведено належних обґрунтувань неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу адвоката із складністю справи та виконаною адвокатом роботою, необхідності та підстав їх зменшення, тощо. 
Таким чином, оскільки ціна наданих адвокатом послуг (гонорар) була узгоджена ним з відповдіачем у визначеному сторонами розмірі, а надані Товариством з обмеженою відповідальністю "Артіс Плюс Груп" документи в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування судових витрат, а також з огляду на відсутність вмотивованого клопотання позивача про зменшення розміру судових витрат, наявні підстави вважати, що заявлений відповдіачем до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи, належним чином доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів, на підставі перевірки відповідності заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, а також приймаючи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду відповідачем документів, їх значення для спору, поведінку відповідача під час розгляду спору, дійшла висновку про дотримання вимог стосовно співмірності витрат із виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). А тому, виходячи із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності судових витрат, враховуючи всі аспекти даної справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви відповідача та стягнення з позивача витрат на професійну  правничу допомогу, понесених у зв`язку з апеляційним розглядом справи у розмірі 20000,00 грн.
Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.
Вказана справа є малозначною, а тому прийнята постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст.  129,  267-285 Господарского процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2021 у справі №910/12777/21 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України.
4. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Артіс Плюс Груп" (04205, м. Київ, пр-т Оболонський, буд. 27-В, кв. 103, код ЄДРПОУ 42703614) витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 20000 (двадцять тисяч) грн 00 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України. 

Головуючий суддя                                                            В.В. Шапран 

Судді                                                                                В.В.Андрієнко

                                                                                С.І. Буравльов