П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

03 лютого 2022 р.	м. Одеса	Справа № 522/935/22	
Час і місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:
15:30, м. Одеса;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
20.01.2022 року;
Головуючий в 1 інстанції: Свячена Ю.Б.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                          Головуючого судді – Єщенка О.В.
                           суддів                      – Крусяна А.В.
– Яковлєва О.В.
      За участю: секретаря – Ісмієвої А.І.
       представника апелянта – Діордіци В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 січня 2022 року по справі №522/935/22 за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення,-

В С Т А Н О В И В:
Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило продовжити строк затримання на шість місяців до 19.07.2022 року громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.
В обґрунтування позову зазначено, що судовим рішенням в іншій справі задоволено адміністративний позов органу міграційної служби про затримання громадянина громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України. На виконання рішення суду міграційною службою затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та поміщено його у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, направлено неодноразові запити до Посольства Російської Федерації, ГУ НП в Одеській області, а також до Департаменту захисту національної державності СБ України щодо сприяння в ідентифікації та встановлення особи громадянина Російської Федерації, однак станом на 13.01.2022 року жодної запитуваної інформації не надійшло. Відсутність інформації та документів, що дозволяють завершити процедуру ідентифікацію особи, відсутність співпраці з боку громадянина під час процедури його ідентифікації, свідчать про необхідність продовження строку затримання відповідача на шість місяців.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 січня 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Проаналізувавши положення ст. 289 КАС України, Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, суд першої інстанції виходив з того, що інститут продовження строку затримання застосовується адміністративним судом, виключно, у разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк, якими є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
З огляду на те, що відповідач надав копію паспортного документа до ГУ ДМС України в Одеській області, а також враховуючи відсутність рішення про примусове повернення або примусове видворення відносно відповідача, суд першої інстанції визначив не підтвердженими обставини, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, передбачені ст. 289 КАС України, а відтак – відсутніми правові підстави для продовження строку затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення його примусового видворення.
В апеляційній скарзі Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків обставинам справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про задоволення позову у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судовим рішенням, яке набрало законної сили та не оскаржено в установленому порядку, встановлені обставини, якими підтверджується незаконність перебування відповідача на території України, а також належність заходів з боку органу міграційної служби, вжитих задля забезпечення ідентифікації іноземця. При цьому аналіз обставин перебування відповідача на території України свідчив про: відсутність відомостей щодо його перебування на території України на законних підставах, що вказує на грубе порушення норм Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»; з 2014 року, з моменту прибуття на територію Україну, відповідачем не вчинено жодних спроб для легалізації власного становища; проживання без документів на право на проживання в Україні, що стало наслідком його затримання працівниками Управління за порушення правил перебування іноземців в Україні; відсутність паспортного документа або будь-якого іншого документа, що підтверджує його особу. З огляду на те, що Управлінням вжито усіх дієвих заходів задля одержання інформації, необхідної для ідентифікації особи, відповідач відмовляється співпрацювати під час процедури його ідентифікації, є підтвердженими обставини, передбачені ч. 11 ст. 289 КАС України, для продовження строку затримання іноземця.
Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 липня 2021 року по справі №522/13412/21 затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 (шість) місяців до 19.01.2022 року з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.
17.07.2021 року громадянин Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був поміщений до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України».
17.07.2021 року, 04.08.2021 року, 29.09.2021 року ГУ ДМС України в Одеській області здійснено запити до Надзвичайного і Повноважного Посла Російської Федерації в Україні у сприянні в ідентифікації особи громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Аналогічні запити ГУ ДМС України в Одеській області здійснено і на адресу ГУ НП в Одеській області та Департаменту захисту національної державності СБ України 11.11.2021 року, 12.11.2021 року, 07.12.2021 року.
Як свідчать матеріали адміністративної справи, запитувану інформацію Управлінням одержано не було.
Також, згідно наявних матеріалів, відповідач на вимогу органу міграційної служби надавав відомості про свою особу, назвавшись громадянином Російської Федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
01.12.2021 року відповідач письмово заявив, що дійсно являється громадянином Російської Федерації, назвавшись ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Повідомив, що є документованим паспортом для виїзду за кордон Серії НОМЕР_1 , строком дії: 04.01.2016 року – 04.01.2026 року. Просив вважати недійсними дані, за якими він називався ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Також, як свідчать обставини справи, 24.11.2021 року від третьої особи - ОСОБА_5 на адресу ГУ ДМС в Одеській області подано паспортні документи, у тому числі, паспортний документ громадянина Російської Федерації № НОМЕР_1 , строком дії до 04.01.2026 року, ОСОБА_4 .
У відповідній заяві додатково застережено про взяття на третю особи відповідальності за придбання для ОСОБА_4 квитків з метою забезпечення примусового повернення в країну походження.
У тому числі, як свідчать обставини справи, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02.08.2021 року по справі №522/13413/21 відмовлено Головному управлінню Державної міграційної служби в Одеській області у задоволенні позову про примусове повернення громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 за межі території України.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року №3773-VI іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Частиною 1 ст. 289 КАС України передбачено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:
1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;
2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;
3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;
4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
Згідно із ч.ч. 11, 12, 13 вказаної статті КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:
1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;
2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
Ключовим у вирішенні питання про застосування таких заходів є наявність сукупних обставин: подання адміністративного позову про примусове видворення іноземця та неможливість забезпечити фактичне примусове видворення особи у визначений строк у зв`язку із не виконанням такого рішення, вчинення іноземцем перешкод у проведенні процедури видворення, а також існування ризику його втечі та відсутності документа, що дає право на виїзд з України.
Отже, продовження строку затримання застосовується адміністративним судом виключно за наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк, хоча органом вчинені всі залежні від нього дії.
Звернення із позовом про продовження строку затримання іноземця з метою ідентифікації без прийняття рішення про примусове видворення особи за межі території України прямо свідчить про невідповідність заходів органу міграційної служби чинному законодавству та меті, на яку направлені такі заходи.
Процедура продовження строку затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення визначена на рівні закону. Встановлення судовим рішенням обставин щодо правомірності затримання відповідача не змінює правового регулювання таких заходів.
Правильно аналізуючи наведені норми законодавства, судом першої інстанції вірно враховано, що рішення про примусове повернення відповідача за межі території України компетентним органом прийнято не було.
Відсутність правових обставин для примусового видворення за межі території України встановлена і у судовому рішенні за відповідним позовом органу міграційної служби.
Також, вході процедури ідентифікації особи відповідача до міграційної служби подано паспортний документ в підтвердження особистих даних іноземця. На час розгляду відповідних матеріалів обґрунтовані відомості чи висновки про неможливість врахування даних, наведених у паспортному документі, відсутні.
У тому числі, на час перебування цієї адміністративної справи в апеляційному суді, від ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні» надійшла інформація про звільнення громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з вказаного пункту через відсутність правових підстав для його подальшого утримання.
Враховуючи викладене, оскільки на даний час процедуру видворення відповідача за межі території України не реалізовано в установленому порядку, у тому числі залишаються не обгрунтованими доводи позивача про неможливість ідентифікувати особу іноземця на підставі пред`явленого паспортного документа, колегія суддів вважає за необхідне погодитись із висновками суду першої інстанції про відсутність правових обставин для про продовження строку затримання відповідача з метою забезпечення його примусового видворення за межі території України.
З огляду на наведене, оскільки висновки суду першої інстанції відповідають дійсним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 січня 2022 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

        Головуючий-суддя:                                                                О.В. Єщенко  
         
         Судді:                                                                                       А.В. Крусян  
                                                                                                             
                                                                                                            О.В. Яковлєв