Дата документу  Справа № 331/1234/21 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №331/1234/21                                                Головуючий в 1 інст. Клименко Л.В.
Провадження №33/807/16/22                                                Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року                                                 місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , його представника - адвоката Попової Н.В., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2021 року (з урахуванням постанови суду від 05.11.2021 р. про виправлення описки), якою провадження відносно 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно з оскаржуваною постановою, 5 березня 2021 року, о 09 годині 50 хвилин, водій ОСОБА_1 , знаходячись поблизу будинку № 146 по пр. Соборному в м. Запоріжжі, керуючи транспортним засобом Hyundai Elantra, реєстраційний номер НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, не переконалась у безпеці та скоїла зіткнення з автомобілем Hyundai Tucson, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався прямо, чим порушила п.10.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки, травмованих не має.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції,  ОСОБА_1  звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначила, що постановою суду її звільнено від відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, проте в мотивувальній  частині рішення суддя дійшов висновку про наявність її вини, з чим вона не погоджується  з наступних обставин. Так, в матеріалах справи відсутні прямі докази  вини, що підтверджується  висновком експерта, який не зміг дійти висновку про те, чи відповідали її дії технічним вимогам ПДР України, через недостатність необхідних для цього вихідних даних. При цьому, у висновку експерт, зазначив, що швидкість руху транспортного засобу належного іншому учаснику ОСОБА_2 була більшою ніж 20 км./год, хоча і не зміг точно установити її величину, що суддею не було взято до уваги. Вказує, що її пояснення судом до уваги не були взяті взагалі про, що суддя зазначає в своєму рішенні. А беручі до уваги пояснення іншого учасника всупереч висновку експерта, і не беручи до уваги її пояснення порушено принцип рівності перед судом, що є не допустимим для здійснення правосуддя.
Таким чином, просить суд змінити рішення суду в мотивувальній частині, виключивши з нього висновки про наявність в діях ОСОБА_1 вини у скоєнні правопорушення за ст.124 КУпАП.

        Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , яка   підтримала апеляційну скаргу, потерпілого ОСОБА_2 та його представника - адвоката Попової Н.В., які висловили заперечення доводам та вимогам апеляції, перевіривши доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.
Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.
Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. 10.1 ПДР України. Тому, розглядаючи дану категорію справ, суд має вирішити питання щодо винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у межах порушення вимог п. 10.1 ПДР України, яка зазначена в протоколі працівником поліції.
       З метою з`ясування обставин, що мають значення для справи задоволено клопотання ОСОБА_1 та ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2021 року, з урахуванням вимог ст.ст. 251, 273 КУпАП, у даній справі було призначено судову інженерно-транспортну експертизу (а.с. 30-31).
2 липня 2021 року судовим експертом Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України А. Кулініч направлено до суду клопотання про надання додаткових вихідних даних, необхідних для проведення експертизи (а.с. 37).
8 вересня 2021 року місцевим судом отримано висновок експерта від 1 вересня 2021 року № СЕ-19/108-21/7854/ІТ, з якого вбачається, що вирішити постановлені питання не надається можливим по причині недостатності необхідних для цього вихідних даних (а.с. 55-63).

Між тим, слід зауважити, що згідно змісту положень ст. 251 КУпАП експертиза не є єдиним доказом у справі, а заявлені у протоколі обставини події мають перевірятися у шляхом дослідження і інших доказів.
За наслідком розгляду справи, провадження відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП суд першої інстанції закрив на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП, тобто з нереабілітуючої підстави.
Так, місцевим судом встановлено, що ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення 5 березня 2021 року, отже з моменту вчинення правопорушення минуло понад три місяці, а тому винесення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали внаслідок спливу строку накладення адміністративного стягнення узгоджується із вимогами ст. 38 КУпАП.
З таким висновком місцевого суду, що на момент розгляду справи у суді першої інстанції минув трьох місячний строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 погоджується і апеляційний суд.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, що зібрані докази та висновок експерта свідчать про відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, апеляційний суд виходить із наступного.
Зазначеним рішенням не встановлено відсутності у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення.
Апелянт наводить доводи на невинуватості у дорожньо-транспортній пригоді та відсутності у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Так, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердила покази, надані у суді першої інстанції, а саме те, що 05 березня 2021 року приблизно о 09 годині 50 хвилин вона на автомобілі Hyundai Elantra заїжджала у двір будинку № 144 по пр. Соборному в м. Запоріжжі. При цьому вона переконалась у безпечності проїзду, після чого продовжила рух вперед. В цей момент вона побачила, що з двору виїжджає автомобіль Hyundai Tucson на великій швидкості та рухається в зустрічному напрямку. Побачивши машину, вона пригальмувала, а водій вказаного автомобіля продовжив рух їй назустріч, не знизивши швидкість, та на виїзді з двору здійснив зіткнення з її автомобілем. Вважає, що зіткнення сталося з вини водія іншого учасника ДТП, оскільки, при виїзді з прибудинкової території, він не надав дорогу автомобілю, яким вона керувала.
На противагу пояснень ОСОБА_1 , інший учасник ДТП ОСОБА_2 у суді апеляційної інстанції показав, що він, керуючи транспортним засобом Hyundai Tucson, реєстраційний номер НОМЕР_2 , виїжджав з двору на підйом зі швидкістю 5 км/год, розташовуючись на своїй смузі руху. На зустріч йому в поворот в`їхав автомобіль Hyundai Elantra, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який заїхав в задню частину його автомобіля, пошкодивши задній диск та задній бампер.

Відеофіксацією дорожньо-транспортної пригоди чітко зафіксовано, як транспортний засіб Hyundai Tucson, виїхав з повороту та рухається в зустрічному напрямку автомобілю, в якому встановлений відео реєстратор - Hyundai Elantra, під керуванням водія ОСОБА_1 . При наближенні автомобіля Hyundai Tucson, водій ОСОБА_1 знижує швидкість майже до його зупинки, після чого відновлює рух в той момент, коли транспортний засіб Hyundai Tucson проїжджає повз її автомобіля, внаслідок чого стається дорожньо-транспортна пригода.
Тобто, водій автомобіля марки Hyundai Elantra, реєстраційний номер НОМЕР_1 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 10.1 ПДР, яким визначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху, водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чого ОСОБА_1 не дотрималася.
Отже, з огляду на матеріали справи, зокрема, схему місця ДТП, підписану її учасниками власноруч та без зауважень, розташування транспортних засобів після події ДТП, локалізацію та характер отриманих ними технічних пошкоджень, письмових по пояснень водіїв, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в діях   ОСОБА_1 порушення вимог п.10.1 ПДР України, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Даний факт підтверджується: відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 102541 від 05.03.2021 року (а.с. 1), схемі місця ДТП (а.с. 2), письмовими поясненнями водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про обставини виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, що були надані працівникам поліції безпосередньо на місці пригоди (а.с. 3,4); фотознімками з місця пригоди (а.с.5); відеозаписом з місця ДТП (а.с. 19), які засвідчують порушення   ОСОБА_1 вимог п.10.1 ПДР України, що стали наслідком дорожньо-транспортної пригоди.

Сумніви щодо достовірності зазначених доказів у апеляційного суду відсутні.

Отже, стосовно вимог  ОСОБА_1  провиключення з мотивувальної  частини рішення висновку про наявність її вини, то апеляційний суд вважає такі доводи безпідставними.

Так, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП  якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі ч. 2 ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності таких умов як: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; спливу встановленого законом тримісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушенні - з дня його виявлення).

При цьому для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
З огляду на зазначене, закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення. Наявність можливого адміністративного правопорушення, не доведеного та не підтвердженого належними та допустимими доказами, не може бути достатньою підставою для закриття провадження у справі відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2021 року (з урахуванням постанови суду від 05.11.2021 р. про виправлення описки), якою провадження відносно  ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення залишити без змін.

Постанова апяційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                        М.С. Тютюник