УХВАЛА
21 січня 2022 року 
м. Київ

cправа №  910/267/20 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Бенедисюка І.М.
розглянувши матеріали касаційної скарги Антимонопольного комітету України
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2021
за позовом приватного акціонерного товариства "Науково-виробнича компанія "Гірничі Машини"
до Антимонопольного комітету України
про визнання частково недійсним рішення,

ВСТАНОВИВ:

Антимонопольний комітет України (далі - АМКУ, відповідач, скаржник) звернувся 30.12.2021 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить: скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2021 (повний текст постанови виготовлено 15.12.2021) зі справи №  910/267/20; рішення господарського суду міста Києва від 02.09.2021 у цій справі залишити в силі.

Касаційна скарга відповідача не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Предметом касаційної скарги є постанова апеляційного господарського суду від 25.11.2021 за результатом перегляду рішення місцевого суду від 02.09.2021. Отже, скаржником оскаржується рішення суду, передбачене пунктом 1 частини першої статті 287 ГПК України.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з відповідним посиланням на статтю 287 цього Кодексу. Перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, наведений в частині другій статті 287 ГПК України, є вичерпним.

Так поряд із обґрунтуванням норм права, застосованих судом апеляційної інстанції неправильно або з порушенням, на його думку, скаржник має одночасно викласти підстави для такого оскарження (разом чи окремо), визначених частиною другою статті 287 ГПК України: 1)  послатися на висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (із зазначенням в чому саме полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах) (пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України); 2)  описавши спірні правовідносини, належно обґрунтувати мотиви (з чітким посиланням на норму права: абзац, пункт, частину статті) необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої статті 287 ГПК України); 3)  пославшись на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах та конкретизувавши зміст правовідносин, скаржник має послатися на відповідну норму права, щодо якої відсутній висновок та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи (пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України); 4)  посилаючись, як на підставу для оскарження судового рішення, на частини першу, третю статті 310 ГПК України, на скаржника покладається обов`язок обґрунтувати мотиви взаємозв`язку між ухваленням незаконного судового рішення та підставою для його касаційного оскарження, передбаченою статтею 287 цього Кодексу з урахуванням частини першої, третьої статті 310 ГПК України.

Перевіркою щодо форми та змісту касаційної скарги на відповідність вимогам статті 290 ГПК України вбачається, що першою підставою касаційного оскарження постанови апеляційного суду відповідач зазначає пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України (вказує на невідповідність висновків спірної постанови, сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах, щодо змісту: статті 86 ГПК України, викладених в постановах Верховного Суду: від 04.02.2021 у справі №  910/17126/19; від 23.03.2021 у справі №  910/4542/20; статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" від 11.01.2001 №  2210-III (далі - Закон  №  2210-III), викладених у постановах Верховного Суду від 29.08.2019 у справі №  910/12465/18, від 31.10.2021 у справі №  910/12645/18; пункту 4 частини другої статті 6 Закону №  2210-III, викладеній у постановах Верховного Суду: від 13.02.2018 у справі №914/456/17, від 27.02.2018 у справі №  910/17389/16, від 28.02.2018 у справі №  910/28569/15, від 13.03.2018 у справі №  924/381/17, від 20.03.2018 у справі №  913/52/17, від 27.03.2018 у справі №  910/8144/15-г, від 24.04.2018 у справі №  924/380/17, від 22.05.2018 у справі №  922/2573/17, від 05.06.2018 у справі №  910/15019/17, від 12.06.2018 у справі №  922/5616/15, від 01.08.2019 у справі №  910/8425/18. Зазначені підстави узгоджуються з вимогами касаційної скарги про скасування спірної постанови та залишенням рішення місцевого суду в силі.

Другою підставою оскарження АМКУ зазначає пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України (відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах). Однак скаржником не наводиться відповідної норми (норм) права, щодо якої відсутній висновок її застосування, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї (цих) норми (норм) для правильного вирішення справи №  910/267/20. При цьому доводи скаржника про те, що зміст ухвали Верховного Суду від 23.12.2021 у справі №  910/269/20 містить інформацію про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, за обставин аналогічності предмета позову у справах №  910/267/20 та №  910/269/20, відхиляються судом касаційної інстанції, як необґрунтовані Так, розгляд касаційної скарги у справі №  910/269/20 здійснювався Верховним Судом виключно в рамках єдиної вказаної скаржником підстави касаційного оскарження судових актів попередніх інстанції - пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України. Отже, посилання АМКУ на справу №  910/269/20 в рамках обґрунтування підстав для звернення за пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України є помилковим, тому зазначена підстава містить певні недоліки, які потребують усунення.

До того ж ненадання судами попередніх інстанцій оцінки усім обставинам справи та невірне застосування норми права, не є очевидним та явним виконанням приписів пункту п`ятого частини другої статті 290 ГПК України. Доводи касаційної скарги фактично зводяться до власного викладення стороною обставин справи та до переоцінки доказів, що вже здійснено судом апеляційної інстанції та з огляду на статус Верховного Суду й повноваження не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, що не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, з урахуванням наведеного касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України. При цьому, з метою надання можливості учаснику справи скористатися своїми процесуальними правами, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, Верховний Суд вважає за доцільне встановити процесуальний строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

Керуючись статтями 174, 234, 290, 292 ГПК України, Касаційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1.  Касаційну скаргу Антимонопольного комітету України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2021 зі справи №  910/267/20 залишити без руху.

2.  Надати Антимонопольному комітету України строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали. Документи про усунення недоліків направляти до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м.  Київ, вул.  О.  Копиленка,  6.

3.  Роз`яснити Антимонопольному комітету України, що в разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя                                                                                                              І. Бенедисюк