УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №293/2493/21 Головуючий у 1-й інст. Збаражський О.М. 
Категорія 85 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого        Павицької Т. М.,
суддів                 Трояновської Г.С., Борисюка Р.М.
за участю секретаря Трикиши Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №293/2493/21 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 13 грудня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Збаражського О.М. в смт Черняхів,
в с т а н о в и в :
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, у якій просила видати обмежувальний припис строком на шість місяців, яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на ОСОБА_2 обов`язки, а саме: - заборонити наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця фактичного проживання постраждалої особи ОСОБА_1 ;- заборонити особисто і  через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; - заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку, як особисто, так і через третіх осіб. Заяву обґрунтовувала тим, що з 2014 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 . Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 неодноразово приходив додому в нетверезому стані, агресивний, застосовував до заявника фізичну силу, брудну лайку на очах у дитини. 10.07.2020 рішенням суду шлюб між сторонами розірвано. Зазначає, що разом з ОСОБА_2 не проживає, спільного господарства не веде, однак, він постійно вчиняє відносно заявника домашнє насильство, погрожує, принижує, переслідує, залякує та наносить побої  різного ступеня тяжкості. Заявник неодноразово зверталась за захистом до правоохоронних органів з приводу домашнього насильства, ОСОБА_2 декілька разів було притягнуто до адміністративної відповідальності. Однак, на поведінку останнього це позитивно не вплинуло, а його агресія до заявника ще більше зросла, тому вона змушена звернутись до суду з вказаною заявою.

Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 13 грудня 2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Видано обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяців, яким ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборонено наближатися на відстань ближче 100 (сто) метрів до місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонено особисто і через третіх осіб розшукувати, ОСОБА_1 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонено вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднесено на рахунок держави.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 . На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом було порушено норми процесуального права, а саме не повідомлено останнього про час та місце розгляду заяви. Вказує, що основним і єдиним доказом у справі суд зазначив постанови Черняхівського районного суду Житомирської області від 09.07.2021 та 11.08.2021, згідно яких, ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП за вчинення образ словами, нецензурною лайкою, проте фізичного насильства не було. Разом з тим, вказані правопорушення були вчиненні останнім в силу емоційного стану, так як заявник неодноразово відмовлялася надавати будь - які відомості та не давала можливості бачитися із їх спільною малолітньою дитиною. Зазначає, що з дати вчинення правопорушення до дати звернення до суду із даною заявою пройшло майже 4 місяці, за які ОСОБА_2 не було вчинено жодних дій, які б загрожували психологічному, а тим більше фізичному насильству заявника.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру
Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.
За пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 10.07.2020 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, малолітнього сина ОСОБА_3 залишено проживати разом з матір`ю.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зверталася до правоохоронних органів із заявами з приводу протиправних дій ОСОБА_2 . 
Постановою Черняхівського районного суду Житомирської області від 09.07.2021 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП  та звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю, обмежившись усним зауваженням. З постанови суду вбачається, що ОСОБА_2 , 28.06.2021 о 15 год. 00 хв., за адресою АДРЕСА_1 , ображав свою колишню дружину ОСОБА_1 словами нецензурної лайки, чим вчинив відносно неї домашнє психологічне насильство.
Постановою Черняхівського районного суду Житомирської області від 11.08.2021 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. З постанови суду вбачається, що 25.07.2021 близько 16 год. 40 хв. ОСОБА_2 , за вищевказаною адресою ображав словами нецензурної лайки та погрожував фізичною розправою своїй тещі ОСОБА_4 .
З наданих ОСОБА_1 доказів на підтвердження своїх вимог, вбачається факт домашнього насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»  у вигляді психологічного (у погрозах фізичною розправою, образах нецензурними словами, агресивній поведінці, принижуванні та залякуванні), якому піддавалась заявниця ОСОБА_1 зі сторони свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 .
Згідно з частинами третьою, четвертою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.
У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).
З урахуванням змісту вищевказаних правових норм видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин і наявності ризиків.
Системний аналіз наданих заявником доказів дає підстави зробити висновок, що суд першої інстанції вірно встановив наявність домашнього насильства по відношенню до ОСОБА_1    та  дійшов  обґрунтованої необхідності у видачі обмежувального припису ОСОБА_2 відносно його колишньої дружини ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуваним судовим рішенням порушуються його права на вільне спілкування з дитиною, не заслуговують на увагу, оскільки встановлені обмеження стосуються лише по відношенню ОСОБА_1 та апелянт не позбавлений права на участь у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 . Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що рішення Черняхівської селищної ради № 195 від 16 грудня 2021 року про участь ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняте після постановлення судом першої інстанції оскаржуваного судового рішення. 
Посилання в апеляційній скарзі на те, що заявниця тимчасово з 31.10.2021 по 07.12.2021 року була відсутня на території України на правильність судового рішення не впливає. 
Доводи апеляційної скарги про те, суд не врахував часовий проміжок між скоєними правопорушеннями та датою звернення заявника до суду, колегією суддів не приймається, оскільки відповідно до Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» суд встановлює лише факт насильства у певній формі, обов`язку для з`ясування скільки часу пройшло з моменту такого насильства та до звернення особи до суду не передбачено.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, надав належну правову оцінку доказам та прийшов до правильного висновку про задоволення заяви   ОСОБА_1 , видавши обмежувальний припис стосовно   ОСОБА_2 .   
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 13 грудня 2021 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 09 лютого 2022 року.

Головуючий 

Судді