ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2351/22 Справа № 204/3895/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Токар Н.В Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2022 року                колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого - Куценко Т.Р., 
суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційні скарги
                ОСОБА_1 ,
               Акціонерного товариства "Універсал Банк" 
       
на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2021 року у справі за позовом акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- 

ВСТАНОВИЛА: 

       У травні 2021 року акціонерне товариство "Універсал Банк" (далі - АТ "Універсал Банк") звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості.
       В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що в жовтні 2017 року банк запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. 28 листопада 2017 року ОСОБА_1 , з метою отримання банківських послуг, підписав анкету до договору про надання банківських послуг, чим підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку визначених документів, що складають договір.
       На підставі укладеного договору позичальник отримав кредит у розмірі 45 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. У зв`язку з тим, що за час користування кредитом відповідач не виконував його умови та не своєчасно сплачував кредитні платежі, станом на 22 грудня 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 72 465, 41 грн, що складається із: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 56 290, 92 грн, заборгованістю за пенею та комісією - 16 174,49 грн. Тому просили стягнути вказану заборгованість та судовий збір.
       Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 10 вересня 2021 року позов АТ "Універсал Банк" задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "Універсал Банк" заборгованість за кредитним договором від 28 листопада 2017 року, станом на 22 грудня 2020 року в сумі 45 000 грн - заборгованість за тілом кредиту. Вирішено питання стосовно судових витрат (а.с.94-95).
       Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що в анкеті-заяві відсутні дані про розмір кредитного ліміту, процентну ставку, строк кредитування, наслідки порушення умов кредитування. Зазначав, що банком не надано належних доказів того, що Умови обслуговування рахунків фізичної особи та Витяг з Тарифів за карткою Monobank надіслані йому у вказаній редакції та підписані ним. Банком не доведено, що ними було прийнято рішення про видачу картки із встановленням ліміту. Відповідно до наданої довідки розмір встановленого кредитного ліміту на дату підписання анкети-заяви становив 6 000 грн. Наголошував, що ним за кредитним договором було сплачено кошти у загальному розмірі 95 903, 30 грн, що підтверджується наданим банком розрахунком заборгованості (а.с.102-106).
       В апеляційній скарзі АТ "Універсал Банк", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що підписуючи анкету-заяву відповідач приєднався та був ознайомлений з Умовами обслуговування рахунків фізичної особи в АТ "Універсал Банк", Тарифами за карткою Monobank, Таблицею обчислення вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту "Картка monobank" (а.с.116-120).
       28 грудня 2021 року АТ "Універсал Банк" надало відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в якому просило залишити без задоволення апеляційну скаргу відповідача (а.с.162-164).
       Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
       Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
       Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
       Зважаючи на те, що ціна позову становить 72 465, 41 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін. 
       Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду . 
       Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
       Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
       Судом першої інстанції встановлено, що 28 листопада 2017 року між АТ "Універсал Банк" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг "Monobank", згідно з умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг.
       Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови.
       До кредитного договору банком долучено витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів.
       Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором про надання банківських послуг "Monobank" та виписки про рух коштів, вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 станом на 22 грудня 2020 року складає 72 465, 41 грн, з яких: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 56 290, 92 грн, заборгованість за пенею та комісією - 16 174, 49 грн (а.с.5, 59-65).
       Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що залишок заборгованості за наданим кредитом складає 56 290, 92 грн, що перевищує розмір встановленого на рахунок ліміту 45 000 грн, а тому вважав за можливе стягнути суму заборгованості за тілом кредиту в розмірі 45 000 грн в межах установленого кредитного ліміту.
       Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.         Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
       За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
       У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
       Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
       Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
       Як було встановлено колегією суддів, між сторонами укладено кредитний договір 28 листопада 2017 року, шляхом підписання анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого АТ «Універсал Банк» відкрило відповідачу поточний рахунок та надало кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 45 000 грн.
       За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
       У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - АТ «Універсал Банк»).
       Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
       За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
       Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
       Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
       За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
       Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
       Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
       Згідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
       Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
       В анкеті-заяві позичальника від 28 листопада 2017 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді комісії та неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
       З розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 22 жовтня 2018 року по 22 грудня 2020 року, залишок простроченої заборгованість за наданим кредитом складає 56 290, 92 грн, що перевищує розмір встановленого на рахунок ліміту 45 000 грн.
       Укладений між сторонами договір у вигляді анкети-заяви не містить строку повернення кредиту (користування ним).
       Врахувавши, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ "Універсал Банк" не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а тому, обґрунтовано стягнув з відповідача заборгованість по тілу кредиту в сумі 45 000 грн..
       Крім того, суд першої інстанції вірно відмовив у стягненні заборгованості за тілом кредиту у сумі 11 290, 92 грн який перевищує кредитний ліміт, пенею та комісією у розмірі у сумі 16 174, 49 грн, так як позивачем не доведено факт погодження між сторонами розміру та порядку нарахування комісії та пені.        
       Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства.
       Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у ст. 3 ЦК України.
       У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.
       Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
       Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
       За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
       Банком в позові зазначалось, та підтверджено матеріалами справи, що відповідачу був встановлений кредитний ліміт у сумі 45 000 грн. Доказів видачі кредиту у більшому розмірі Банком ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції доведено не було, а тому доводи апеляційної скарги банку в частині наявності підстав для стягнення суми заборгованості яка перевищує встановлений кредитний ліміт та стягнення заборгованості за пенею та комісією відхиляються. 
       Доводи апеляційної скарги відповідача в частині відсутності підстав для стягнення заборгованості відсутні оскільки позивачем не доведено факту укладання кредитного договору та видачі кредитної картки з кредитним лімітом не можуть бути прийняті до уваги оскільки спростовуються матеріалами справи. 
       Колегія суддів звертає увагу на те, що користування кредитними коштами відповідачем підтверджується випискою по картковому рахунку (а.с. 59-65).
       Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
       Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
       Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.
       Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.
       Згідно виписки про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 він активно користувася кредитними коштами (отримував готівку у банкоматі, купував товари, перераховував кошти на інші рахунки тощо та частково здійснював повернення коштів банку), внаслідок чого і виникла заборгованість за тілом кредиту у загальному розмірі 45 000 грн. які він отримала і не повернув банку.
       Відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед АТ Універсал Банк, не довів відсутність заборгованості.
       Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з боржника суми заборгованості в межах наданого кредитного ліміту у розмірі 45 000 грн.
       Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційні скарги без задоволення.
       В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтами судовий збір за подання апеляційних скарг поверненню не підлягає.

       Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Акціонерного товариства "Універсал Банк" залишити без задоволення.
Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 10 вересня 2021 року залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

       Головуючий:                                                        Т.Р. Куценко 

       Судді:                                                                Е.Л. Демченко
                                                               
                                                                               М.О. Макаров