ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року	Львів	Справа № 500/2666/21 пров. № А/857/22639/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                              Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.
за участі секретаря судового засідання:           Приступи Р.Л. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Тернопільської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, 
на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 липня 2021 року (суддя – Чепенюк О.В., час ухвалення – 10:32 год., місце ухвалення – м.Тернопіль, дата складання повного тексту – 26.07.2021), 
в адміністративній справі №500/2666/21 за позовом Приватного підприємства «Приватне мале підприємство «Лотос» до Галицької митниці Держмитслужби, 
про визнання протиправними та скасування рішень,

                                                            встановив: 

У травні 2021 року позивач Приватне підприємство «Приватне мале підприємство «Лотос» (далі - ПП «ПМП «Лотос», позивач)  звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Галицької митниці Держмитслужби, в якому просив: 1) визнати протиправними та скасувати рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA209000/2021/600155/2 від 23.04.2021р. та №UA209000/2021/600157/2 від 27.04.2021р.; 2) стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати. 
Відповідач позовних вимог не визнав, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву. Просив у задоволенні позову відмовити повністю. 
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 липня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA209000/2021/600155/2 від 23 квітня 2021 року та №UA209000/2021/600157/2 від 27 квітня 2021 року. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Галицької митниці Держмитслужби на користь Приватного підприємства «Приватне мале підприємство «Лотос» судовий збір у розмірі 2270,00 грн.. 
З цим рішенням суду першої інстанції від 13 липня 2021 року не погодився відповідач Тернопільська митниця як відокремлений підрозділ Державної митної служби України та оскаржив його в апеляційному порядку. Апелянт вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, зроблені з порушенням норм матеріального права та за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, а обставини встановлені судом першої інстанції не доведені належними та допустимими доказами, а тому вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що судом першої інстанції не враховано п.5.2 зовнішньоекономічного договору №16-2019 від 15.05.2019, рахунок-фактуру №10002879 від 14.04.2021 та №10002878 від 14.04.2021 відповідно до яких оплата за товар повинна бути здійснена на умовах передоплати - 14.04.2021, проте згідно банківського платіжного документу оплата здійснена 16.04.2021, а по рахунку-фактурі (інвойсі) №10002878 від 14.04.2021 – 15.04.2021р. Водночас на вимогу митного органу надано рахунок-проформу № 50000964 від 12.04.2021, згідно з яким оплата повинна бути здійснена 12.04.2021р.. В обох випадках підставою для сумніву щодо заявленої митної вартості товару у відповідача були невідповідності у поданих до митного оформлення документах, які стосуються внесення передоплати за товар, в одному випадку таку передоплату внесено на два дні пізніше обумовленого в інвойсі строку, в іншому - на один день. Також відповідач зазначає, що у митній декларації №UA209000/2021/600155/2 від 23.04.2021р. наявні суперечності щодо умов поставки в рахунку-фактурі та рахунку-проформі вказано CIF Klaipeda (в ціну товару повинно бути включено транспортні витати по доставці до Клайпеди, здійснено страхування вантажу), проте декларантом заявлено FCA Klaipeda. Окрім цього, на вимогу митного органу декларантом надано прайс-лист, де вказано ціну на умовах CIF, з цього випливає, що ціна на умовах CIF та FCA є однаковою, що є суперечливим. Аналогічні відмінності містяться у митній декларації позивача №UA209000/2021/600157/2 від 27.04.2021р.. Відповідач вважає, що митна вартість товарів правильно визначена за резервним методом згідно статті 64 МК України. За основу для обрахунку митної вартості товару за митною декларацією від 23.04.2021р. взято інформацію щодо вартості згідно ЕМД №UA100530/2021/312051 від 18.04.2021 на рівні 2,15 дол. США/кг., а за декларацією від 26.04.2021р.- згідно ЕМД №UA100310/2021/409583 від 13.04.2021 на аналогічному рівні. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 13 липня 2021 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з врахуванням наступного. 

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 15.05.2019 між позивачем «ПМП «Лотос» (покупець) і компанією «GLOBAL SALES AS» (Норвегія)  (продавець) укладено зовнішньоекономічний договір продажу і поставки товару № 16-2019, на виконання якого позивачем на митну територію України ввезено товар рибу свіжоморожену скумбрію (а.с. 66-71). 
Уповноваженою особою позивача, агентом з митного оформлення ОСОБА_1 , 23.04.2021 було подано до митного оформлення МД типу ІМ40ДЕ №UA209210/2021/007837, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товар: «Риба свіжоморожена скумбрія (лат. Scomber Scombrus), ціла, 20 кг ящик, розмір (500 г +) - 17 720,00 кг. Запаковано в 886 картонних коробок. Торговельна марка: NORGE. Виробник: Global Sale AS, Норвегія» (а.с. 97). 
До даної митної декларації, як вбачається із інформації, що міститься в графі 44 МД, уповноваженою особою позивача до митного оформлення були подані наступні документи: - сертифікат якості №б/н від 14.04.2021(а.с. 30); - рахунок-фактура (інвойс) №10002879 від 14.04.2021 (а.с. 24); - автотранспортна накладна - CMR №б/н від 21.04.2021 (а.с. 22); - сертифікат про походження товару № б/н від 14.04.2021 (а.с. 31); - банківський платіжний документ № б/н від 16.04.2021 (а.с. 27); - рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №23 від 23.04.2021 (а.с. 41); - доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 05.08.2019 (а.с. 72-73); - доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №4 від 22.02.2021 (а.с. 74-75); - зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №16-2019 від 15.05.2019 (а.с. 66-71); - договір про надання послуг митного брокера №33 від 05.05.2015; - договір (контракт) про перевезення №11-2020 від 03.01.2020 (а.с. 37-40); - заява декларанта або уповноваженої ним особи, у вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари не є генетично модифікованим організмом або продукцією, виробленою із застосуванням генетично-модифікованих організмів № б/н від 23.04.2021; - інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, згенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) №6887511 від 22.04.2021; - інші некласифіковані документи – лист № б/н від 14.04.2021 (а.с. 26). 
Під час автоматизованого контролю із застосуванням системи управління ризиками (АСАУР) автоматизованою системою митного оформлення «Інспектор» (надалі - АСМО «Інспектор») було згенеровано форму митного контролю «105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів». 
Митний орган 23.04.2021 направив декларанту електронним повідомленням вимогу про надання додаткових документів, а саме: якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до ч.3 ст.53 МКУ прошу надати (за наявності) такі додаткові документи: копію митної декларації країни відправлення; інформацію про вартість імпортованої рибної продукції на кордон і України «Асоціації Українських імпортерів риби та морепродуктів» станом на 23.04.2021 (а.с. 109). 
Уповноваженою особою декларанта було додатково надано наступні документи: - проформа-інвойс №50000964 від 12.04.2021; - прайс-лист виробника товару № б/н від 14.04.2021 (а.с. 50); - копія митної декларації від 21.04.2021 №21LTLC0100EK0D0DB1 (а.с. 36). 
Листом від 23.04.2021 уповноважена особа декларанта повідомила митницю про те, що до митного оформлення подані усі документи, які підтверджують заявлену митну вартість, згідно вимог статті 53 МК України, інших додаткових документів не існує та не будуть подані (а.с. 102). 
За результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 23.04.2021 №UA209000/2021/600155 /2, у графі 33 якого зазначено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за ціною договору щодо товару, який імпортується, у зв`язку з тим, що заявлена митна вартість є нижчою, ніж рівень вартості аналогічних товарів митне оформлення яких вже здійснено. Згідно з інформацією, яка міститься на загальнодоступних інтернет ресурсах, вартість товару є вищою за заявлену декларантом (інформація про вартість імпортованої рибної продукції на кордоні України Асоціації “Українських імпортерів риби та морепродуктів” станом на 20.04.2021). Відповідно митним органом розпочато процедуру консультації та направлено повідомлення про надання документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. Зазначено, що згідно п.5.2 зовнішньоекономічного договору №16-2019 від 15.05.2019 та рахунка-фактури №10002879 від 14.04.2021 оплата за товар повинна бути здійснена на умовах передоплати - 14.04.2021, проте згідно банківського платіжного документу оплата здійснена 16.04.2021; на вимогу митного органу надано рахунок-проформу №50000964 від 12.04.2021, згідно з яким оплата повинна бути здійснена - 12.04.2021; наявні суперечності щодо умов поставки: в рахунку-фактурі, рахунку-проформі вказано CIF Klaipeda (в ціну товару повинно бути включено транспортні витати по доставці до Клайпеди, здійснено страхування вантажу), проте декларантом заявлено FCA Klaipeda (з врахуванням листа № б/н від 14.04.2021), та не надано документів, які підтверджують вартість транспортування з Норвегії до Литви (Клайпеда). Окрім цього, на вимогу митного органу декларантом надано прайс-лист, де вказано ціну на умовах CIF, з цього випливає, що ціна на умовах CIF та FCA є однаковою, що є суперечливим. На вимогу митного органу декларантом не було подано додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість згідно ч.2 ст.53 МК України, а саме: інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару та додаткових документів відповідно до ч.3 ст.53 МК України, а саме: копія митної декларації країни відправлення (Норвегія), висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. В результаті проведеної консультації з декларантом дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями ст.58 МК України. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень ч.4 ст.57 МК України, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 МК України. Митна вартість товарів визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно статті 64 МК України. За основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості згідно ЕМД №UA100530/2021/312051 від 18.04.2021 на рівні 2,15 дол. США/кг.” (а.с. 18). 
Також судом встановлено, що на виконання вже згаданого вище зовнішньоекономічного договору продажу поставки товару від 15.05.2019 №16-2019, укладеного між компанією “GLOBAL SALES AS” (Норвегія) згідно з рахунком-фактурою (інвойс) від 14.04.2021 №10002878, CMR № б/н від 22.04.2021 Підприємством на митну територію України ввезено ще одну партію товару риби свіжомороженої скумбрії. 
Уповноваженою особою позивача, агентом з митного оформлення ОСОБА_1 , 26.04.2021 подано до митного оформлення МД типу ІМ40ДЕ № UA209210/2021/007940, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товар: “Риба свіжоморожена скумбрія (лат. Scomber Scombrus), ціла, 20 кг ящик, розмір (500 г +) - 19500,00 кг. Запаковано в 975 картонних коробок. Торговельна марка: Global Sale. Виробник: Global Sale AS, Норвегія” (а.с. 106). 
До даної митної декларації, як вбачається із інформації, що міститься в графі 44 МД, уповноваженою особою позивача до митного оформлення були подані наступні документи: - сертифікат якості № б/н від 14.04.2021 (а.с. 52); - рахунок-фактура (інвойс) №10002878 від 14.04.2021 (а.с. 48); - автотранспортна накладна - CMR № б/н від 22.04.2021 (а.с. 46); - сертифікат про походження товару № б/н від 14.04.2021 (а.с. 53); - банківський платіжний документ № б/н від 15.04.2021 (а.с. 49); - рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №АТ-0000024 від 26.04.2021 (а.с. 65); - доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 05.08.2019 (а.с. 72-73); - доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №4 від 22.02.2021 (а.с. 74-75); - зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №16-2019 від 15.05.2019 (а.с. 66-71); - договір про надання послуг митного брокера №33 від 05.05.2015; - договір (контракт) про перевезення №01-2020 від 02.01.2020 (а.с. 61-64); - заява декларанта або уповноваженої ним особи, у вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари не є генетично модифікованим організмом або продукцією, виробленою із застосуванням генетично-модифікованих організмів № б/н від 26.04.2021; - інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом “єдиного вікна” з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, зґенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) №6897842 від 24.04.2021; - інші некласифіковані документи — лист б/н від 14.04.2021 (а.с. 26). 
Під час автоматизованого контролю із застосуванням системи управління ризиками АСМО “Інспектор” було згенеровано форми митного контролю “105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів”. 
26.04.2021 митний орган направив декларанту електронним повідомленням вимогу на надання додаткових документів наступного змісту: “Відповідно до ч.2 ст.53 МК України прошу надати документи для підтвердження заявленої митної товару, а саме: якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити необхідні для ідентифікації ввезеного товару. У разі відсутності документів відповідно до ч.2 ст.53 МК України прошу Вас протягом 10 календарних днів надати додаткові документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості відповідно до ч.3 ст.53 МК України, а саме: копію експортної митної декларації; каталоги; специфікації; прайс-лист виробника товару”. 
Уповноваженою особою декларанта було додатково надано наступні документи: - проформа-інвойс №50000964 від 12.04.2021; - копія митної декларації від 22.04.2021 №21LTLC0100EK0D2784 (а.с. 60). 
Листом від 26.04.2021 уповноважена особа декларанта повідомила митницю про те, що до митного оформлення подані усі документи, які підтверджують заявлену митну вартість, згідно вимог статті 53 МК України, інших додаткових документів не існує та не будуть подані (а.с. 111). 
За результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2021/600157/2 від 27.04.2021, у графі 33 якого зазначено: “Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за ціною договору щодо товару, який імпортується, у зв`язку з тим, що заявлена митна вартість є нижчою, ніж рівень вартості аналогічних товарів митне оформлення яких вже здійснено. У митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару у зв`язку з тим, що згідно з інформацією, яка міститься на загальнодоступних Інтернет ресурсах, вартість товару є вищою за заявлену декларантом (інформація про вартість імпортованої рибної продукції на кордоні України Асоціації “Українських імпортерів риби та морепродуктів” станом на 26.04.2021). Відповідно митним органом розпочато процедуру консультації та направлено повідомлення про надання документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. Аналізом поданих документів виявлено наступне: згідно п.5.2 зовнішньоекономічного договору №16-2019 від 15.05.2019 та рахунка-фактури №10002878 від 14.04.2021 оплата за товар повинна бути здійснення на умовах передоплати - 14.04.2021, проте згідно банківського платіжного документу оплата здійснена 15.04.2021; на вимогу митного органу надано рахунок-проформу №50000964 від 12.04.2021, згідно з яким оплата повинна бути здійснена - 12.04.2021; наявні суперечності щодо умов поставки: в рахунку-фактурі, рахунку-проформі вказано CIF Klaipeda ( в ціну товару повинно бути включено транспортні витати по доставці до Клайпеди, здійснено страхування вантажу), проте декларантом заявлено FCA Klaipeda; відповідно до п.1.2 договору №16-2019 від 15.05.2019 покупцю з кожною партією товару надається прайс-лист, однак до митного оформлення даний документ поданий не був. На вимогу митного органу декларантом не було подано додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість згідно ч.2 ст.53 МК України, а саме: інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару та додаткових документів відповідно до ч.3 ст.53 МК України, а саме: прайс-лист виробника товару, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. В результаті проведеної консультації з декларантом дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями ст.58 МК України. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень ч.4 ст.57 МК України дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 МК України. Митна вартість товарів визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст.64 МК України. За основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості згідно ЕМД №UA100310/2021/409583 від 13.04.2021 на рівні 2,15 дол. США/кг” (а.с. 42). 
Позивач, вважаючи, що відповідач протиправно виніс рішення від 23.04.2021р. та від 27.04.2021р. про коригування митної вартості товарів, звернувся із цим позовом до адміністративного суду. 

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що в обох випадках підставою для сумніву щодо заявленої митної вартості товару у відповідача були невідповідності у поданих до митного оформлення документах, які стосуються внесення передоплати за товар, в одному випадку таку передоплату внесено на два дні пізніше обумовленого строку, в іншому – на один день. З умов контракту та рахунків-фактур вбачається, що оплата за товар, узгоджена сторонами контракту, передбачає її здійснення у формі повної передоплати. У кожному з двох випадків така передоплату за товар була внесена у повному обсязі, платіжні документи на момент митного оформлення товару були подані митному органу. Оскільки декларант позивача подав митному органу належні та допустимі докази на підтвердження ціни товару (рибної продукції), і зазначені документи не містили розбіжностей щодо вартості та вказували, що їх дані піддаються обчисленню, то відповідач не довів обставини, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору. Заявлені ПП «ПМП «Лотос» ціни на імпортований товар, є нижчими від цін за аналогічні товари, які вже цим підприємством розмитнювалися. Однак, це не є та не може бути самостійною підставою для підвищення митної вартості товарів відповідно до вимог МК України, оскільки ці відомості мають допоміжний інформаційний характер, а отже не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів. Щодо ще однієї підстави для коригування митної вартості товару, а саме наявність суперечності щодо умов поставки: в рахунку-фактурі вказано умови CIF Клайпеда, а декларантом заявлено FCA Клайпеда, то суд враховував те, що проформа - це документ, який використовується у міжнародній комерційній практиці, та містить відомості про ціну товару, умови оплати, поставки та інше. У спірному випадку було погоджено, що доставка товарів буде здійснюватися на умовах FCA Клайпеда. В процесі оформлення документів для імпорту товару відправником було зроблено механічну помилку, у зв`язку з чим в інвойсах №10002878 та №10002879 від 14.04.2021 було вказано умови доставки CIF Клайпеда, що призвело до подальшого оформлення решти документів із умовами CIF. Однак, контрагент позивача надіслав лист-підтвердження №б/н від 27.04.2021, що доставка товару згідно інвойсів №10002878 та №10002879 від 14.04.2021 буде здійснюватися на умовах FCA Клайпеда, який спростовував питання щодо умов поставки та підтвердив, що доставка товару згідно інвойсів №10002878 та №10002879 від 14.04.2021 здійснювалась на умовах FCA Клайпеда. Проте митним органом безпідставно не було взято його до уваги. Крім того, декларантом позивача в кожному з двох випадків надано експортні декларації, які давала змогу ідентифікувати імпортований товар та підтвердити поставку товару. Наведені обставини дають підстави для висновку про те, що у відповідача були всі документи, які надавали йому можливість підтвердити визначену позивачем митну вартість товару за ціною договору. 
Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з врахуванням наступного. 
За приписами статті 49 Митного кодексу (МК) України,  митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. 
Відповідно до частин першої, другої статті 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. 
Згідно з частинами першою, другою статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому  розділом VIII вказаного Кодексу  та вказаною главою. 
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані зокрема: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. 
Стаття 53 МК України регулює перелік та порядок подачі документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості. 
Так, відповідно до приписів цієї статті у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. 
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у  частинах п`ятій  і  шостій статті 52  цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. 
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. 
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. 
За змістом цих норм митний орган може витребувати від декларанта додаткові документи лише у разі, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, є ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість. 
При цьому митний орган повинен вказати конкретні факти та обставини, які викликали такі сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, обґрунтувати необхідність перевірки цих відомостей та вказати перелік документів, які необхідно надати для усунення цих сумнівів чи розбіжностей. 
Якщо наданих відомостей недостатньо для підтвердження задекларованої митної вартості товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити ці складові та які документи необхідно подати для підтвердження відповідних складових. 
Разом з тим відсутність у рішеннях про коригування митної вартості товарів підтверджень того, що надані декларантом для митного оформлення товару документи є недостатніми чи викликають сумнів у достовірності поданої інформації, та які документи повинні це підтвердити чи спростувати, свідчить про протиправність рішень щодо застосування іншого, ніж основний, методу визначення митної вартості товарів. 
Водночас витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. 
За приписами статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. 
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). 
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. 
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. 
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. 
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу. 
Відповідно до статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. 
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у  частині першій статті 58  цього Кодексу. 
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень  статті 55  цього Кодексу. 
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. 
У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично. 
Тобто, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Проте, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом і декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів. 
Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. 
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. 
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу. 
У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у  статтях 58 - 63 вказаного Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). 
Відповідно до частини першої статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. 
Тобто, згідно норм МК України, митним органом при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів повинна бути зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. 
Верховний Суд у постанові від 21.12.2018 у справі №815/1670/17 висловив правову позицію про те, що в силу частини другої статті 55 МК України та вимог Правил заповнення  рішення про коригування митної вартості товарів, рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування. 
Зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства. 
А наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. 
Разом з цим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. 
Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. 
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. 
А відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів. 
Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій зокрема у постанові від 29.01.2019 у справі №815/6827/17. 
Згідно із пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених  наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (гр. 33 “Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості”) посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей  59,  60 та  64 МК України  з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. 
Тобто, у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу  (стаття 64 МК України)  зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. 
Всупереч цьому, у графі 33 рішення від 23.04.2021 р. “Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості”, джерелом інформації для коригування митної вартості вказано лише номер і дата митної декларації: №UA100530/2021/312051 від 18.04.2021, а у графі 33 рішення від 27.04.2021 р. зазначені реквізити ЕМД №UA100310/2021/409583 від 13.04.2021р.. 
Крім того, вказана митна декларація №UA100310/2021/409583 від 13.04.2021р не є релевантною щодо спірних правовідносин, позаяк у цій декларації поставка здійснюється від посередника, країна відправлення - Литва, а в спірних правовідносинах - від виробника, країна відправлення - Норвегія. 
Тобто, це рішення не відповідає вимогам, встановленим частиною другою статті 55 МК України та Правилам заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598. 
Верховний Суд у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15 вказав, що сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом. 
Крім того, у постанові від 14.08.2018 у справі №821/1617/17 Верховний Суд зазначив, що відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України - прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. 
Відтак, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. 
З огляду на зазначене, формально нижчий рівень митної вартості імпортованих позивачем товарів від рівня митної вартості іншого митного оформлення (зокрема, митної декларації, на яку покликався відповідач в оскаржуваному рішенні і яка була використана ним як джерело інформації для здійснення коригування) не може розцінюватися як заниження останнім митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути безумовною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за визначеним в декларації митної вартості основним методом та достатнім доказом для обґрунтування скоригованого відповідачем значення митної вартості. 
У постанові Верховного Суду від 21.12.2018 у справі №815/1670/17 суд вказав, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку. 
Колегія суддів у розглядуваній справі враховує, що відповідач поставив під сумнів митну вартість товару у зв`язку з тим, що заявлена митна вартість є нижчою, ніж рівень вартості аналогічних товарів митне оформлення яких вже здійснено, та у зв`язку з тим, що в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності, а саме: згідно, п.5.2 зонішньоекономічного договору №16-2019 від 15.05.2019 та рахунків-фактур №10002879 від 14.04.2021 та №10002878 від 14.04.2021, відповідно до яких оплата за товар повинна бути здійснена на умовах передоплати - 14.04.2021, проте згідно банківського платіжного документу оплата здійснена 16.04.2021, а по рахунку-фактурі (інвойсі) №10002878 від 14.04.2021 – 15.04.2021р. У митного органу виникли сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару у зв`язку з тим, що Інформація яка міститься на загальнодоступних Інтернат ресурсах вартість товару є вищою за заявлену декларантом (інформація про вартість імпортованої рибної продукції на кордоні України Асоціації “Українських Імпортерів риби та морепродуктів” станом на 16.04.2021). 
З аналізу умов контракту та рахунків-фактур вбачається, що оплата за товар, узгоджена сторонами контракту, передбачає її здійснення у формі повної передоплати. У кожному з двох випадків така передоплату за товар була внесена у повному обсязі, платіжні документи на момент митного оформлення товару були подані митному органу. 
Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2020 року в справі №1.380.2019.001438 дійшов висновку про те, що строк оплати за товар не може впливати на визначення митної вартості товару і це покликання не стосується неможливості визнання задекларованої митної вартості за ціною договору, та не може бути обґрунтуванням для прийняття рішення про коригування митної вартості, оскільки не містить відомостей, які б свідчили про розбіжності в поданих документах, ознаки їх підробки, відсутності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни. 
У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови, на яких повинна здійснюватися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. У зв`язку з цим розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для коригування митної вартості товару, а тим більше витребування контролюючим органом додаткових документів. Такий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 29.07.2020 у справі №420/1709/19. 
Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що за положеннями ст.53 МК України банківські платіжні документи можуть підтверджувати митну вартість товарів лише в тому випадку, якщо на момент митного оформлення товару декларантом оплачено рахунок за такий товар. При цьому прострочення покупцем оплати, не підтверджує неможливість визнання задекларованої митної вартості за ціною договору, та не може бути обґрунтуванням для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Тобто строк оплати за товар не впливає на визначення митної вартості товару. 
Щодо покликань відповідача як підстави для коригування митної вартості товару, а саме наявність суперечності щодо умов поставки: в рахунку-фактурі вказано умови CIF Клайпеда, а декларантом заявлено FCA Клайпеда, то суд враховує те, що відповідно до п.4.1. договору №16-2019 поставка товару може здійснюватися як на умовах CIF Клайпеда, так і на умовах FCA Клайпеда. 
Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону України “Про зовнішньоекономічну діяльність” від 16.04.1991 №959-XII, суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України. При цьому суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності керуються принципом свободи зовнішньоекономічного підприємництва, що полягає у праві таких суб`єктів добровільно вступати у зовнішньоекономічні зв`язки та здійснювати зовнішньоекономічну діяльність у будь-яких формах, які прямо не заборонені чинним законодавством України (стаття 2 Закону). Частиною першою статті 14 цього Закону суб`єктам зовнішньоекономічної діяльності дозволено самостійно визначати форму розрахунків по зовнішньоекономічних операціях з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам. 
Наведене дає підстави для висновку про свободу сторін під час укладення зовнішньоекономічного договору (контракту) стосовно визначення умов договору, ціни, форми розрахунків та інших умов його виконання. 
У спірному випадку було погоджено, що доставка товарів буде здійснюватися на умовах FCA Клайпеда (відповідальність знімається з вантажовідправника у той момент, коли він передає товар перевізнику, найнятому покупцем). Однак в процесі оформлення документів для імпорту товару відправником було зроблено описку, у зв`язку з чим в інвойсах №10002878 та №10002879 від 14.04.2021 було вказано умови доставки CIF Клайпеда, що призвело до подальшого оформлення решти документів із умовами CIF. 
Однак позивачем було запрошено у відправника підтвердження про умови поставки, які було погоджено в ході усних домовленостей (FCA Клайпеда). Продавець надіслав лист-підтвердження №б/н від 27.04.2021, що доставка товару згідно інвойсів №10002878 та №10002879 від 14.04.2021 здійснена на умовах FCA Клайпеда (а.с. 76). 
Водночас декларантом позивача під час митного оформлення було надано лист від продавця №б/н від 14.04.2021, який спростовував питання щодо умов поставки та підтвердив, що доставка товару згідно інвойсів №10002878 та №10002879 від 14.04.2021 здійснювалась на умовах FCA Клайпеда (а.с. 26). Проте митним органом  безпідставно не було взято його до уваги. 
Оскільки на момент розмитнення товару за обома митними деклараціями було наявне підтвердження факту доставки товару на умовах FCA Клайпеда, то митний орган необґрунтовано не взяв такі обставини до відома та не врахував допущену помилку при оформлені інвойсів №10002878 та №10002879 від 14.04.2021. 
Крім того, декларантом позивача в кожному з двох випадків надано експортні декларації, які давала змогу ідентифікувати імпортований товар та підтвердити поставку товару (а.с. 36, 60). Наведені обставини дають підстави для висновку про те, що у відповідача були всі документи, які надавали йому можливість підтвердити визначену позивачем митну вартість товару за ціною договору. Натомість відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у МД, поданих декларантом позивача; не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. 
За таких обставин, на переконання суду позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України, на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту надано документи, що підтверджують заявлену митну вартість, у відповідності до переліку, закріпленого частиною 2 статті 53 МК України. 
Отже, митним органом аргументовано не доведено, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, у тому числі, належним чином не обґрунтовано невірне визначення митної вартості товару, а доводи митного органу про наявність розбіжностей та невідповідностей у поданих до митного оформлення документах спростовуються поданими позивачем документами. Крім того, виявлені розбіжності/невідповідності, на які покликається скаржник, жодним чином не впливали на митну вартість імпортованого товару, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості. 
Що стосується решти доводів апеляційної скарги, то такі висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак відповідно до п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі “Серявін та інші проти України” від 10.02.2010 таке не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. 
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
При цьому відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч приписами частини другої статті 77 КАС України, не довів обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості імпортованого товару, інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, не встановлено, а надані позивачем документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митних деклараціях. 
Оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку. 
З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування. 

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                          постановив: 

Апеляційну скаргу Тернопільської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України – залишити без задоволення. 
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 липня 2021 року в адміністративній справі №500/2666/21 за позовом Приватного підприємства «Приватне мале підприємство «Лотос» до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	Р. Й. Коваль  	
Повний текст постанови суду складено 21.02.2022 року