ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/34/22 Справа № 932/8902/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Татарчук Л. О. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 січня 2022 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Казакова М.М. на постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 листопада 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 454,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 листопада 2021 року 10 жовтня 2021 року о 01:24 год. водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_1 , в м.Дніпрі по вул.Виконкомівській, буд.9 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим своїми діями порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду скасувати, а справу закрити.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що ОСОБА_1 не пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та останній не відмовлявся від проходження такого огляду. Вказує, що ОСОБА_1 не було надано направлення водія транспортного засобу на огляд до медичного закладу. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Звертає увагу, що ОСОБА_1 було зупинено безпідставно та не було відсторонено від керування транспортним засобом. Вважає, що письмові пояснення свідків є неналежними доказами, оскільки вони не заповнені свідками особисто, в них не зазначено обставини справи, які ознаки було виявлено у ОСОБА_1 та від якого саме огляду він відмовився. 
В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник не з`явились, були повідомлені про дату та час розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, у зв`язку з чим справу розглянуто за відсутності вказаних осіб.
       Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку. 
       Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення. 
       Суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи.
Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; відеозаписом з бодікамери поліцейського, а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.
Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки такого сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд. 
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та працівниками поліції не було йому запропоновано пройти огляд на місці зупинки за допомогою технічного засобу та він не відмовлявся від проходження такого огляду, спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом з бодікамери поліцейського, з якого чітко вбачається, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції не заперечував факт керування транспортним засобом, знаходився біля нього, при цьому будь-яких інших осіб поряд з транспортним засобом чи в ньому не було. Крім того, з вказаного відеозапису чітко вбачається факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі.
Що стосується тверджень захисника про те, що працівники поліції не надали ОСОБА_1 направлення для проходження огляду у медичному закладі, слід зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться виключно у присутності поліцейського, а з урахуванням того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, у працівників поліції були відсутні підстави для надання йому відповідного направлення.
Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 було безпідставно зупинено працівниками поліції спростовуються рапортом поліцейського, відповідно до якого ОСОБА_1 було зупинено згідно п. 3 ч. 2 ст. 35 Закону України “Про Національну поліцію”, а саме за порушення вимог ПДР України, у зв`язку з чим також було складено постанову за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.
Що стосується посилання захисника на невідповідність письмових пояснень свідків вимогам КУпАП, так як вони не заповнені свідками особисто, в них не зазначено обставини справи, які ознаки було виявлено у ОСОБА_1 та від якого саме огляду він відмовився, то слід зазначити, що положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735, будь-яких вимог щодо шаблону чи бланку надання пояснень свідками не передбачено. 
Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції, їм було надано відповідну оцінку, з якою погоджується і суд апеляційної інстанції, та оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість  ОСОБА_1  у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду – без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Казакова М.М. — залишити без задоволення.
Постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП — залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду                           С.І.Крот