Постанова
Іменем України
 
09 лютого 2021 року
м. Київ
 
справа № 741/1177/18
провадження № 61-17004св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Антоненко Н. О. (суддя-доповідач),
суддів: Дундар І. О., Коротуна В. М., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М., 
 
учасники справи:
 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Носівська міська рада Носівського району Чернігівської області, ОСОБА_2 , 
 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2021 року в складі судді Киреєва О. В. та на постанову Чернігівського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року в складі колегії суддів Висоцької Н. В., Євстафіїва О. К., Шарапової О. Л., 
 
ВСТАНОВИВ :
 
Історія справи
 
У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Носівської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_2 , у якому просила визнати недійсним рішення восьмої сесії сьомого скликання Носівської міської ради Носівського району Чернігівської області від 03 червня 2016 року № 14/8/VII в частині надання ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення для передачі у власність земельної ділянки в м. Носівка площею 0,41 га для ведення особистого селянського господарства.
 
Ухвалою Носівського районного суду від 01 жовтня 2019 року клопотання представника Носівської міської ради Чернігівської області Ями С. С. задоволено. Закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Носівської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_2 про визнання рішення частково недійсним на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України.
 
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Носівського районного суду від 01 жовтня 2019 року залишено без змін.
 
Постановою Верховного Суду від 16 грудня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено; ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року скасовано. Справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду.
 
27 травня 2021 року представник ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву про відмову від позову та стягнення судових витрат.
 
Короткий зміст ухвали першої інстанції
 
Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2021 року прийнято відмову ОСОБА_1 від позову; закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Носівської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_2 про визнання рішення частково недійсним; у задоволенні вимог представника позивача - адвоката Гудзери Т. С. про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 80 320 грн, відмовлено.
 
В обґрунтування підстав для відмови у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу суд зазначив, що стороною позивача суду надано копію договору № 25 про надання правничої допомоги від 30 травня 2018 року, опис робіт (наданих послуг) від 20 травня 2021 року та засвідчені копії квитанцій до прибуткового касового ордера № 20, проте, не надано розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг та вартість наданих послуг адвоката, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем не доведено належними і допустимими доказами понесення витрат на правову допомогу та не надано їх детального розрахунку із зазначенням витраченого часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги. Крім того судом зазначено, що вказана позивачем сума за надану правничу допомогу виходить за рамки розумності та є неспівмірною зі складністю справи та її значенням для позивача.
 
Короткий зміст постанови апеляційного суду
 
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення; ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2021 року в частині відмови у стягненні судових витрат залишено без змін.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову в задоволенні заяви представника позивача про стягнення з відповідача судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу, оскільки матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження оплати вартості послуг, пов`язаних із наданням правничої допомоги.
 
Аргументи учасників справи
 
У жовтні 2021року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2021 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, у якій просить їх скасувати як такі, що прийняті з порушенням норм процесуального права, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди зробили безпідставний висновок про відсутність у матеріалах справи доказів щодо підтвердження обсягу та вартості наданих адвокатом послуг, оскільки на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав суду першої інстанції договір про надання професійної правничої допомоги № 25 від 30 травня 2018 року, детальний опис робіт та копії до прибуткових касових ордерів про понесення таких витрат, які суди не оцінили у встановленому законом порядку. 
 
У грудні 2021 року на адресу Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_2 на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому вона просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в оскарженій частині без змін. Вказує, що суди зробили правильний висновок про відмову в стягненні судових витрат понесених на професійну правничу допомогу. 
Рух справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 10 листопада 2021 року відкрито касаційне провадження в справі. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 26 січня 2022 року справу призначено до судового розгляду. 
 
Межі та підстави касаційного перегляду
 
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
 
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
 
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
В ухвалі Верховного Суду від 10 листопада 2021 року вказано, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права).
 
Позиція Верховного Суду
 
Колегія суддів частково приймає аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
 
У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача (частина третя статті 142 ЦПК України).
 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2021 року в справі № 688/3546/19 (провадження № 61-5975св20) вказано, що «частиною третьою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. […] Суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що досягнення відповідачами згоди про розірвання договору, після пред`явлення позову про визнання цього договору недійсним, не є добровільним задоволенням вимог позивача відповідачами, а тому відсутні підстави для покладення обов`язку на сторону відповідача по відшкодуванню усіх витрат, понесених позивачем у справі відповідно до положень частини третьої статті 142 ЦПК України. Такий висновок узгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 688/3712/19 (провадження № 61-6211св20), від 08 липня 2020 року у справі № 688/3320/19-ц (провадження № 61-6830св20), від 24 липня 2020 року у справі № 688/3361/19 (провадження № 61-6828св20), від 09 липня 2020 року у справі № 688/3556/19-ц (провадження № 61-7919 св 20); від 23 липня 2020 року у справі № 688/3708/19 (провадження № 61-6758 св 20), від 11 січня 2021 року у справі № 688/3359/19 (провадження № 61-6973св20)».
 
У справі, що переглядається:
 
позивач пред`явила позовну вимогу про визнання недійсним рішення восьмої сесії сьомого скликання Носівської міської ради Носівського району Чернігівської області від 03 червня 2016 року № 14/8/VII в частині надання ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення для передачі у власність земельної ділянки в м. Носівка, площею 0,41 га, для ведення особистого селянського господарства; 
 
Носівська міська рада Носівського району Чернігівської області самостійно рішенням п`ятдесят четвертої сесії сьомого скликання № 23/54/VIIвід 21 червня 2019 року внесла зміни до пункту 1 оскарженого рішення восьмої сесії сьомого скликання Носівської міської ради Носівського району Чернігівської області від 03 червня 2016 року № 14/8/VII та виключила ОСОБА_2 із списку осіб, яким надано дозвіл на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення для передачі у власність земельної ділянки;  
 
позивач відмовилася від позову, оскільки міська рада виключила ОСОБА_2 зі списку осіб, яким надано дозвіл на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення для передачі у власність земельної ділянки, чим усунула перешкоди позивачу в оформленні земельної ділянки, у зв`язку з чим суд першої інстанції закрив провадження в справі;
 
внесення міською радою змін до свого рішення не є процесуальною дією, яка передбачає задоволення позовних вимог відповідачами після пред`явлення позову в розумінні положень цивільного процесуального законодавства України;
 
за таких обставин, відсутні підстави для покладення обов`язку на сторону відповідачів по відшкодуванню усіх витрат, понесених позивачем у справі відповідно до частини третьої статті 142 ЦПК України.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду в оскарженій частині ухвалені без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу належить задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в оскарженій частині змінити виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови. 
 
Керуючись статтями 400, 406, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2021 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу змінити, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови. 
 
Постанова набирає законної силиз моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                   Н. О. Антоненко
Судді                                                                              І. О. Дундар
                                                                                      В. М. Коротун
                                                                                      Є. В. Краснощоков
                                                                                      М. М. Русинчук