ПОСТАНОВА 
Іменем України

16 лютого 2022 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 386/662/21
провадження № 22-ц/4809/271/22 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
       Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І., 
учасники справи:
заявник – ОСОБА_1 ,
заінтересована особа – Благовіщенський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Голованівському районі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 16 листопада 2021 року у складі судді Гут Ю.О.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, де заінтересованою особою є Благовіщенський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Голованівському районі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). 
Заява обґрунтована тим, що відповідно до свідоцтва про народження про нього зазначено наступні відомості: ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кам`яна Криниця Ульяновського району Кіровоградської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 21.08.1965 зроблено відповідний актовий запис №23. 
Відповідно до паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 18.02.1997 Голованівським РВ УМВС України в Кіровоградській області, зазначено що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кам`яна Криниця Ульяновського району Кіровоградської області. 
Заявник зазначив, що в свідоцтві про його народження помилково зазначено прізвище « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_3 ». 
Встановлення факту про те, що ОСОБА_1 , зазначений у свідоцтві про народження та ОСОБА_1 , зазначений у паспорті громадянина України, є одна і таж особа, необхідно йому для прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_4 , яка перебуває на території Благовіщенської міської територіальної громади Голованівського району Кіровоградської області. 
Посилаючись на зазначені обставини, просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_1 , зазначений у свідоцтві про народження та ОСОБА_1 , зазначений у паспорті громадянина України - одна і та ж особа. 
Короткий зміст рішення суду
Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 16 листопада 2021 року у задоволені позову відмовлено з тих підстав, що юридичний факт про встановлення тотожності особи за законом не підлягає судовому розгляду.
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його заяву.
Вважає, що посилаючись на положення ч.3 ст.315 ЦПК України, районний суд помилково дійшов висновку про їх відношення з врегулювання правовідносин даної справи, оскільки в даному випадку не встановлюється факт належності паспорта ОСОБА_1 , а встановлюється факт його - ОСОБА_1 особи відповідно, як до паспорту громадянина України, належність якого не оспорюється, так і свідоцтва про народження, що унеможливлює таке порівняння.
Крім того, в даній справі відсутній предмет спору, про наявність якого неодноразово зазначає районний суд в оскаржуваному рішенні.
Посилаючись на п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та абз. 2 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року №12 «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності в актах громадського стану», заявник зазначає, що висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на положеннях ст.315 ЦПК України та суперечать діючому цивільно-процесуальному законодавству України, а також роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України.
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що згідно вимог ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.
Суд першої інстанції встановив такі обставини
Судом встановлено, заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кам`яна Криниця Ульяновського району Кіровоградської області, про що свідчить копія паспорта громадянина України, серія НОМЕР_2 , виданого 18.02.1997 Голованівським РВ УМВС України в Кіровоградській області (а.с. 5-7).
Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 , серія НОМЕР_3 , виданого 21.08.1965 с. Кам`яна Криниця Ульяновським райбюро ЗАГС, батьками значаться: батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_6 (а.с. 4).
ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Кам`яна Криниця Ульяновського району Кіровоградської області помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 17.12.2020 Благовіщенським відділом Державної реєстрації актів цивільного стану у Голованівському районі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 18).
За зверненням заявника щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в.о. державного нотаріусом Благовіщенської районної державної нотаріальної контори Н.Ю. Ковбасюк 20.07.2021 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що з представлених заявником документів відсутні документи, що підтверджують родинні відносини (а.с. 8).
Згідно копії спадкової справи №28/2020, заведеної після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , наданої суду в.о. завідуючою Благовіщенської районної державної нотаріальної контори Н.Ю. Ковбасюк, після смерті ОСОБА_4 спадкова справа заведена за заявою ОСОБА_7 та ОСОБА_1 про прийняття спадщини поданими 09.04.2020, Свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с. 54-72).
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
Згідно ч. 1ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. 
Заявник та заінтересована особа, які належним чином були повідомленими про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не прибули.
Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню із закриттям провадження в справі з наступних підстав.
Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Тлумачення частини першої статті 293 ЦПК України свідчить, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: -факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; -встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішення спору про право.
Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Порядок внесення змін в записи актів громадянського стану передбачений Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від  01 липня 2010 року та Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання. Вказані норми передбачають, що внесення змін у записи актів громадянського стану при наявності достатніх підстав і при відсутності спору між заінтересованими особами провадяться органами реєстрації актів громадянського стану. Відмова органів реєстрації актів громадянського стану виправити або змінити запис може бути оскаржена до суду.
Відповідно до статей 4, 26 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року (в редакції Закону від 12 лютого 2015 року № 191-VІІІ) органи державної реєстрації актів цивільного стану (центральний орган, відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головних управлінь юстиції в областях, районних у містах, міськрайонних управлінь юстиції належать до органів виконавчої влади. Дії або бездіяльність працівника органу державної реєстрації актів цивільного стану можуть бути оскаржені до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, Міністерства закордонних справ України та/або до суду.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Наведене свідчить про те, що у разі коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, особи мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відповідно положень вищезазначеної норми. При розгляді цих справ суд встановлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах.
При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.
Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито – закриває провадження у ній.
Аналіз змісту заяви свідчить про те, що заявник просить встановити факт тотожності особи, а саме, що « ОСОБА_1 » та « ОСОБА_1 » є однією і тією ж особою, що суперечить вимогам статті 315 ЦПК України.
Суд першої інстанції, виходив із відсутності підстав для задоволення заяви з огляду на те, що юридичний факт про встановлення тотожності особи за законом не підлягає судовому розгляду.
При цьому, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що подана заява про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме тотожність особи, не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні.
Наведене виключає можливість розгляду заяви про встановлення факту тотожності осіб, а також імені, по батькові та прізвища осіб, по-різному записаних у документа, зокрема, факт що ОСОБА_1 та ОСОБА_1 є однією і тією ж особою, в порядку цивільного судочинства, що є підставою для закриття провадження в справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.
Зазначена правова позиція відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 464/6696/20.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржене судове рішення постановлене без додержання норм процесуального права. 
За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення - скасуванню із закриттям провадження в справі, з підстав, передбачених п.1 ч.1 статті 255 та ч.1 ст. 377 ЦПК України.
Керуючись статтями 255, 256, 367, 368, 374, 377, 381, 382-384 ЦПК України, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 16 листопада 2021 року скасувати.
Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення закрити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Повний текст судового рішення складено 16 лютого 2022 року.
Головуючий суддя                                                                А.М. Головань
Судді                                                                                        О.Л. Карпенко
                                                                                        С.І. Мурашко