Справа № 303/1190/21

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       21 лютого 2022 року м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:
       головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.
       суддів: Фазикош Г.В., Кондора Р.Ю.
       з участю секретаря судового засідання: Жганич К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 квітня 2021 року, ухвалене головуючим суддею Монич В.О., в справі за позовом ОСОБА_1 до Мукачівської міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Мукачівської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

встановив:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Мукачівської міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Мукачівської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. 
Позов вмотивовано тим, що після смерті батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина на все майно яке йому належало на день смерті. Заповіту ОСОБА_2 не залишав. Позивачка являється єдиною спадкоємицею, згідно витягу із спадкового реєстру будь які інші спадкоємці із заявою про прийняття спадщини ні за заповітом, ні за законом після смерті ОСОБА_2 не зверталися. Позивачка, як спадкоємець першої черги за законом звернулася у Мукачівську державну нотаріальну контору для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва, так як, нею було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини. Строк звернення із заявою для прийняття спадщини вона пропустила із поважних причин, у зв`язку із хворобою чоловіка. 
Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 квітня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
На вказане рішення суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. 
Вказує, що вона є спадкоємцем першої черги після смерті батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та не встигла подати заяву про прийняття спадщини з тих причин, що з січня 2020 року її чоловік ОСОБА_3 тяжко хворіє, потребує постійного догляду так-як являється інвалідом першої групи. Вказане підтверджується доданими до матеріалів позовної заяви медичними документами, в яких вказано час проходження медичного огляду, лікування, оперативне втручання. Саме через об`єктивні, непереборні, незалежні від неї обставини вона не мала можливості своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак вказаного суд першої інстанції не врахував та безпідставно відмовив їй у задоволенні позовних вимог. 

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних і допустимих доказів поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини. 
Однак з такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 7).
Позивач ОСОБА_1 є донькою померлого, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 6).
Позивач змінила прізвища, що стверджується свідоцтвами про одруження серії НОМЕР_3 , НОМЕР_4 (а.с. 12,13).
 Відповідно до витягу із спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 22 січня 2021 року та витягу зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), жодні спадкоємці із заявою про прийняття спадщини ні за заповітом, ні за законом після смерті ОСОБА_2 не зверталися (а.с.9-10).
Згідно відповіді державного нотаріуса Мукачівської державної нотаріальної контори Ергарт-Козар В.В. 227/01-16 від 22.01.2021 ОСОБА_1 пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини і останній рекомендовано звернутися до суду для поновлення такого строку (а.с. 11). 
Тобто позивач відноситься до кола спадкоємців першої черги, однак у встановлений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звернулася.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.
Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16, а також Верховного Суду у постановах: від 10 жовтня 2018 року у справі № 398/3802/15-ц, від 19 березня 2020 року у справі № 572/887/18, від 07 лютого 2020 року у справі № 754/11447/18.
При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання щодо визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Як на підставу задоволення позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що нею пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька, через те, що в її чоловіка ОСОБА_3 з січня 2020 року погіршився стан здоров`я внаслідок тяжкого захворювання.
З наданих позивачем медичних документів слідує, що ОСОБА_3 тяжко хворіє з січня 2020 року, переніс оперативне втручання на головному мозку, отримав першу групу інвалідності типу Б, перебуває на Д обліку в онколога та потребує постійної сторонньої допомоги (а.с.14-25).
З огляду на вищевикладене, вказані позивачем причини пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, колегія суддів визнає поважними, з огляду на те, що вони пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на подачу заяви про прийняття спадщини, в зв`язку зі станом здоров`я її чоловіка, який важко хворіє, постійно потребує сторонньої допомоги, які є незалежними від волі останньої, а відтак такий строк підлягає поновленню з метою захисту невизнаних спадкових прав позивача.
Проте, суд першої інстанції вищевказаного до уваги не взяв та прийшов до помилкового висновку, що позивачем не додано належних доказів, які підтверджують поважність причин вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції, відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за пред`явлення позову у розмірі 908 грн та за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 362 грн.
Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити. 

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 квітня 2021 року скасувати та ухвалити в даній справі постанову про задоволення позову ОСОБА_1 .

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк тривалістю три місяці для подання до Мукачівської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з часу набрання рішенням суду законної сили. 

Стягнути з Мукачівської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 270 грн за пред`явлення позову та за подачу апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 24 лютого 2022 року.

Суддя-доповідач:

Судді: