25.01.22
33/812/12/22
Єдиний унікальний номер судової справи: 486/681/21 Суддя першої інстанції - Федорченко А.А.
Номер провадження: 33/812/12/22 Головуючий суддя апеляційного суду - Т.В. Крамаренко 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2022 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд в складі:
судді - Крамаренко Т.В.,
із секретарем судового засідання - Лишеньком О.С., 
за участю: захисника- адвоката Бараненка Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , уродженця с. Власівка м. Світловодськ Кіровоградської області, не працюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, 

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 208445 від 21 квітня 2021 року, ОСОБА_1 21 квітня 2021 року о 22 год 00 хв. керував транспортним засобом KIA CERATO, державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Южноукраїнську по вул. Молодіжній в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчить корінець тесту № 1125 з результатом 0, 30‰. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 А ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 
Не погодившись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційна скарга мотивована тим, що постанова суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, є необґрунтованою, незаконною, оскільки суд не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи. Справу розглянуто без участі ОСОБА_1 незважаючи на наявні в матеріалах справи клопотання про відкладення розгляду справи. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що жодної повістки про виклик до суду він не отримував, а тому судом порушено вимоги ст. 238 КУпАП щодо неможливості розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за наявності клопотання, у зв`язку з чим, він не мав змоги надати суду докази, на підтвердження його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення.
Вказує на те, що погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки оскільки був впевнений в тому що алкогольних напоїв та інших наркотичних засобів не вживав та обізнаний в тому, що відмова від проходження огляду карається так само і як виявлення факту сп`яніння.
Наголошує на тому, що працівники поліції не надали йому для ознайомлення сертифікат на прилад Драгер, не зрозуміло чи він вперше використувався чи ні. Крім того працівники поліції не запропонували йому пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я, що на його думку ставить під сумнів законність проходження огляду за допомогою спеціального технічного засобу.
Зазначає, що огляд на стан сп`яніння працівниками поліції проведено за допомогою приладу Драгер Alcotest 6810, який на його думку не є спеціальним технічним засобом, дозволеним до застосування МОЗ та Держспоживстандартом та не сертифікованим приладом. Разом з тим, останнє його калібрування було здійснено із пропуском встановленого строку вдвічі. 
Відмічає, що працівниками поліції не було надано йому другий примірник протоколу та Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який на його думку взагалі складено не було.
Зазначає також те, що з показами приладу він не погодився, однак під тиском працівників поліції підписав протокол.
Звертає увагу на те, що відеозапис наявний в матеріалах справи не може бути визнаний належним доказом його вини, оскільки сам момент проходження огляду не зафіксовано, а в цей час камера фіксувала інші об`єкти. Із вказаного відеозапису не можна встановити факт присутності свідків на місці події, а також порядку проведення огляду.
Вислухавши пояснення захисника - адвоката Бараненка Д.В. на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.
Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України ( ст. 246 КУпАП).
Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин (ст. 248 КУпАП).
Відповідно до ч.1 ст. 249 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.
Згідно ст. 280 КУпАП Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, за обставин, викладених в оскаржуваній постанові суду.
З вказаним висновком суд апеляційної інстанції погоджується в повному обсязі.
За даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 208445 від 21 квітня 2021 року, ОСОБА_1 21 квітня 2021 року о 22 год 00 хв. керував транспортним засобом KIA CERATO, державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Южноукраїнську по вул. Молодіжній в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчить корінець тесту № 1125 з результатом 0, 30‰. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 А ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
За положеннями пункту 2.9 А ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.2, 3, 6, 7 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 208445 від 21 квітня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер.
Відповідно до показників тестування на алкоголь, проведеного за допомогою приладу ALCOTEST 6810, тест № 1125, результат - 0,30 ‰ (а.с.1).
Вказаний результат тестування підписаний водієм ОСОБА_1 особисто без будь-яких заперечень та зауважень (а.с.1).
Крім того, факт проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння у відповідності до вимог діючого законодавства також підтверджено відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції (а.с.9).
Вказані докази свідчать, про те що водій ОСОБА_1 в порушення пункту 2.9 А ПДР України керував транспортним засобом KIA CERATO, державний номерний знак НОМЕР_1 21 квітня 2021 року в стані алкогольного сп`яніння, тобто суддя першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
При накладенні стягнення на водія, визначенні його виду та розміру, суддею місцевого суду дотримані загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначені статтею 33 КУпАП.
Щодо посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 жодної повістки про виклик до суду першої інстанції не отримував, суд розглянув справу без його участі чим порушив його право надати докази на підтвердження його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.
Хоча судове засідання в суді першої інстанції проводилося за відсутністю ОСОБА_1 , але він скористався своїм правом апеляційного оскарження шляхом подачі апеляційної скарги, у зв`язку з чим мав можливість надати пояснення, та докази які не зміг надати в суді першої інстанції, між тим у судове засідання апеляційного суду не з`явився про причини неявки суду не повідомив.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції при складанні протоколу грубо порушені норми діючого законодавства (КУпАП), на що суд не звернув уваги є необґрунтованими, оскільки істотних порушень співробітниками поліції при оформленні відносно ОСОБА_1 матеріалів про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП положень ст. 256 КУпАП, а також Інструкції, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що на відеозаписі наявному в матеріалах справи відсутні свідки, не свідчить про порушення норм діючого законодавства, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Законом України від 16.02.2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», внесено зміни, зокрема до ст. 266 КУпАП, що набрали чинності 17.03.2021 року, та з цього часу закон надає можливість поліцейським під час проведення огляду осіб застосовувати технічні засоби відеозапису, та лише в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
При цьому, логічне тлумачення положень ч. 2 ст. 266 КУпАП дає підстави вважати, що застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису є належним та допустимим доказом під час провадження у справах за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не залежно від того, чи технічними засобами відеозапису зафіксовано сам огляд особи на стан сп`яніння, що проводився на місці, чи такими засобами зафіксовано відмову особи від огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Залучення свідків до огляду на стан сп`яніння, а так само фіксації відмови водія від огляду, є обов`язковим лише у разі неможливості застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису.
В матеріалах справи наявний відеозапис з нагрудної боді камери поліцейського, на якому зафіксовано момент проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння (а.с.9).
Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що на його думку ставить під сумнів законність проходження огляду за допомогою спеціального технічного засобу на увагу суду не заслуговують, оскільки з відеозапису встановлено те, що працівник поліції запитував у ОСОБА_1 про бажання пройти огляд у лікарні, на що той позитивно не відреагував та погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що Акт огляду на стан сп`яніння працівниками поліції складено не було спростовується матеріалами справи, оскільки такий Акт був складений 21 квітня 2021 року о 22 год 54 хв. у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та особисто ОСОБА_1 (а.с.3). 
Доводи щодо не надання ОСОБА_1 другого примірника протоколу про адміністративне правопорушення є безпідставними, оскільки з самим протоколом він ознайомлений про що свідчить його підпис на ньому.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що працівниками поліції не надано ОСОБА_1 для ознайомлення сертифікат на прилад Драгер та не зрозуміло чи вказаний прилад є дозволеним до застосування МОЗ та Держспоживстандартом та чи є він сертифікованим, а крім того, останнє калібрування його відбулося з пропуском встановленого строку в двічі, апеляційний суд враховує наступне.
На запит апеляційного суду, 13 січня 2022 року з Відділення поліції № 3 Вознесенського управління поліції ГУНП в Миколаївській області надійшла копія документації приладу DRAGER ALCOTEST 6810 ARAM 2286, з якою зокрема вбачається, що згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 1747/Т від 29 вересня 2020 року, Аналізатор парів спирту ALCOTEST 6810 ARAM - 2286, виробник Draeger, за результатами повірки відповідає вимогам методики повірки МПУ 066/05-2013 від 0 до 3 ‰ алкоголю у крові. Вказане свідоцтво чинне до 29 вересня 2021 року, що свідчить про те, що на день проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою вказаного приладу строк повірки не вийшов (а.с. 94).
Разом з тим, відповідно до Сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки, виданого 10 липня 2007 року газоаналізатор ALCOTEST 6810, зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У788-07, а його міжповірочний інтервал становить - не більше одного року (а.с.96).
Посилання в апеляційній скарзі на те, що в матеріалах справи міститься відеозапис на якому сам момент проходження огляду на стан сп`яніння не зафіксовано на увагу суду не заслуговують, оскільки відео файл наявний на диску, що міститься в матеріалах справи є чіткими, розбірливими та відображує подію проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до заперечень, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку, а тому не впливають на обґрунтовані висновки суду. 
Всі інші заперечення ОСОБА_1 суд розцінює як намагання уникнути відповідальності, а тому не бере їх до уваги.
До того ж, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час зупинки та складання протоколу щодо оскарження таких дій та його результатів. 
Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційному суду не надано.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського 
апеляційного суду Т.В. Крамаренко