ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/13370/21	Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л. 	
Провадження № 22-ц/817/274/22 	Доповідач - Гірський Б.О.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2022 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
Головуючого - Гірський Б.О. 
Суддів -  Бершадська Г. В., Хома М. В., 
за участю секретаря - Панькевич Т.І. 
та представника позивача ОСОБА_1  

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/13370/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 грудня 2021 року, постановлену суддею Дзюбичем В.Л., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Савки Володимира Ігоровича, акціонерного товариства “Кредобанк” про визнання недійсними договорів іпотек, -
ВСТАНОВИВ:

В липні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом.
Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач ОСОБА_3 , уклав спірні договори іпотек без її згоди, як дружини та співвласника даного майна і заперечує повністю її право на майно, яке передане в іпотеку.
Представник ОСОБА_3 - адвокат Матвіяс А.Б. заявив клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення цивільної справи №607/22205/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним, по якій Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області відкрито провадження.
В обґрунтування заявленого клопотання зазначив, що обставини, які будуть встановлені за результатами розгляду справи №607/22205/21 та прийняте судом рішення, мають значення для об`єктивного вирішення даної справи.
       Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 грудня 2021 року провадження у цивільній справі №607/13370/21 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Савки В.І., АТ «Кредобанк» про визнання недійсним договорів іпотек зупинено до набрання законної сили рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у цивільній справі №607/22205/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вказану ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
       В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що в оскаржуваній ухвалі суду не зазначено, які саме обставини не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі. Предмет, підстави та сторони позовів є різними, тому справи не є взаємопов`язаними.
       Вказує, що свою позовну заяву у справі №607/13370/21 ОСОБА_2 обґрунтовувала тим, що майно сторін придбано під час шлюбу та договори іпотеки на це майно були укладені без згоди іншого з подружжя.
       Натомість у справі №607/22205/21 позовна заява не стосується майна та укладених договорів іпотеки, а ґрунтується на обставинах укладення шлюбу без наміру створення сім`ї, з метою отримання громадянства.
       Звертає увагу на те, що існує судове рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та  ОСОБА_2 , яке набрало законної сили та має преюдиційне значення.
       Вказаним рішенням встановлено, що ОСОБА_3 мотивував свою позовну заяву тим, що сторони не ведуть спільне господарство, сімейне життя у подружжя не склалося та дітей від даного шлюбу немає.
Зазначає, що згідно вимог ч.2 ст.43 СК України якщо шлюб розірвано за рішенням суду, позов про визнання його недійсним може бути пред`явлено лише після скасування рішення суду про розірвання шлюбу.
       Вважає, що ОСОБА_3 зловживає своїми правами з метою затягування розгляду справи, чим порушує права позивача на розгляд справи у продовж розумних строків.
Відзиву на апеляційну скаргу, у визначений судом строк, не подано.
       В судовому засіданні представник ОСОБА_2 – ОСОБА_1 апеляційну скаргу в її межах підтримав, посилаючись, на доводи викладені в ній.
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що існує об`єктивна неможливість вирішення даної справи до набрання законної сили рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у цивільній справі №607/22205/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним, оскільки обставини справи, які будуть встановлені за результатами її розгляду та прийняте судом рішення, мають значення для вирішення даної справи.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його помилковим, з огляду на наступне.
Положеннями статті 251 ЦПК України передбачено випадки у разі яких суд зобов`язаний зупинити провадження у справі.
Зокрема, відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
За пунктом 5 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
Така підстава зупинення провадження застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цій справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Відповідні норми спрямовані, зокрема, на попередження ухвалення судових рішень, виходячи з доказів і встановлених на їх підставі обставин, які можуть бути спростованими рішенням у іншій справі, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.
Абзацом 4 пункту 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», роз`яснено, що визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.
Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції не звернув уваги на вищенаведені вимоги закону і відповідні роз`яснення та не навів в своїй ухвалі мотивів неможливості розгляду даної справи.
Передбачена законом необхідність у зупиненні розгляду однієї справи до вирішення іншої полягає в тому, що в іншій справі можуть бути встановлені або спростовані факти, що матимуть значення для вирішення цієї справи та які можуть вплинути на наявність підстав для задоволення позову повністю або частково, або відмови у ньому, або якщо ці справи є взаємовиключними.
Вирішуючи справу по суті суд першої інстанції не позбавлений можливості встановити та надати оцінку обставинам щодо наявності чи відсутності підстав для визнання договорів іпотек недійсними, що є предметом спору.
Крім того, розглядаючи питання про зупинення провадження у справі, яка переглядається, суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що зупинення провадження до набрання законної сили рішенням по цивільній справі №607/22205/21 порушує вимоги закону щодо розумності строку розгляду справи.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
       Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
За таких обставин, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження є не мотивованою і призводить до затягування розгляду справи.
Відповідно до ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню.
       Питання розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції не вирішується, оскільки не вирішено спір по суті.
       Керуючись ст.ст. 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – задовольнити.
       Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 грудня 2021 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
       Повний текст постанови складено 01 березня 2022 року.

Головуючий Гірський Б.О.

Судді: Хома М.В.

Бершадська Г.В.