Справа № 308/7213/20

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.02.2022                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю представника Закарпатської митниці Зубенка І.І., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді справу про порушення митних правил №33/4806/121/21, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.01.2021. 
Цією постановою:
ОСОБА_2   ( ОСОБА_3 ) ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка Угорщини, місце народження - Україна м.Берегово, місце проживання  АДРЕСА_1 , визнана винною у порушенні митних правил за ч.6 ст.481 МК України та на неї накладено адміністративне стягнення   у видіконфіскації транспортного засобу, а саме: легкового автомобіля марки SEAT ALHAMBRA реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .
Стягнуто з ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.
З протоколу про порушення митних правил №1002/30500/20 від 13.07.2020  та постанови судді від 26.01.2021 вбачається, 13.07. 2020 о 10 год. 59 хв., в зону митного контролю митного поста «Лужанка» Закарпатської митниці Держмитслужби в напрямку «В`їзд» в Україну, заїхав легковий автомобіль марки SUZUKI реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням громадянина Угорщини ОСОБА_5 . У якості пасажира в даному транспортному засобі слідувала громадянка Угорщини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина Угорщини для виїзду за кордон НОМЕР_4 від 22.05.2013, виданий KEK KH. 
Під час проведення аналітично-перевірочних заходів було встановлено, що громадянка Угорщини ОСОБА_2 24.04.2019, ввезла на митну територію України через пункт пропуску «Лужанка» Закарпатської митниці Держмитслужби в режимі «тимчасового ввезення до 1 року» з метою «особистого користування» легковий автомобіль марки SEAT ALHAMBRA, реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .
Враховуючи інформаційні дані центральної бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби, громадянка Угорщини ОСОБА_2 повинна була вивезти транспортний засіб марки SEAT ALHAMBRA реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 за межі митної території України до 24.04.2020. В поясненні громадянин Угорщини ОСОБА_2 зазначила, що не змогла вивезти транспортний засіб марки SEAT ALHAMBRA, 

-2-

реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 за межі митної території України у зв`язку з пандемією коронавірусу. Також вона зазначила, що даний транспортний засіб перебуває у несправному стані. Документів, що підтверджують несправність транспортного засобу, при собі не мала.
У своєму поясненні громадянка відмовилась надати інформацію з приводу того чи зверталася вона в митницю із заявою про продовження терміну тимчасового ввезення.
Згідно ПІК Інспектор інформація про звернення в митницю ОСОБА_2 про неможливість вивезення транспортного засобу SEAT ALHAMBRA реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 за межі митної території України відсутня. Згідно інформації що міститься в мережі Іnternet сайт mobile.de вартість аналогічного транспортного засобу складає 1350 євро, що згідно курсу валют НБУ станом на 13.07.2020 складає 41038,38 грн.
Таким чином, громадянка Угорщини ОСОБА_2 перевищила встановлений статтею 380 МК України строк тимчасового ввезення більше ніж на 30 діб.
Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого ч.6 ст.481 МК України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування постанови суду від 26.01.2021 та закриття провадження у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.481 МК України, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що ст.481 МК України (в редакції від 25.11.2018), яка діяла на час ввезення на митну територію України автомобіля марки SEAT ALHAMBRA реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_1 , не передбачала відповідальність у виді конфіскації транспортного засобу та складалась з трьох частин. Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України від 08.11.2018 №2612-VIII, внесено зміни до ст.481 МК України шляхом викладення її у новій редакції, яка передбачає відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж 30 діб у виді накладення штрафу в розмірі 10000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів. Таким чином вважає, що її дії не могли бути кваліфіковані за ч.6 ст.481 МК України, оскільки на час ввезення нею на митну територію України вищевказаного автомобіля, не існувала вказана норма. Окрім того, зазначає, що на всій території України було встановлено карантин з 12.03.2020 по 31.07.2020 з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVІD-19. Зазначає, що відповідно до положень ч.2 ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Вважає, що наведені в ч.2 ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» надзвичайні та невідворотні обставини (наприклад, введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, чи епідемія), є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), незалежно від того, чи підтверджені такі відповідним сертифікатом про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданим Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженою нею регіональною торгово-промисловою палатою, чи ні. Вказує, що при складенні протоколу службовою особою Закарпатської митниці Держмитслужби та під час розгляду справи судом першої інстанції не було враховано, що з 12.03.2020 до 31.10.2020 на всій території України встановлено карантин з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19. Таким чином, на її думку, виходячи з приписів частини першої статті 460 МК України вона не може бути притягнутою до адміністративної відповідальності, 
-3-

оскільки вчинила порушення митних правил, передбачене частиною шостою статті 481 МК України, внаслідок дії обставин непереборної сили (введення на всій території України карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України). 
       Будучи належним  чином повідомленим про час та місце  розгляду апеляційної скарги, захисник - адвокат Пуканич Е.В. на розгляд справи  щодо ОСОБА_4 не з`явився, судову кореспонденцію отримував, до суду в черговий раз не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч.4 ст.294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_4 та її захисника – адвоката Пуканича Е.В., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст.ст.268,271 КУпАП. 
Заслухавши пояснення представника Закарпатської митниці Зубенка І.І., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про порушення митних правил та дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно з положеннями ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Статтею 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
У відповідності до ч.1 ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів справи та протоколу про порушення митних правил №1002/30500/21 від 13.07.2020, управлінням забезпечення протидії митним правопорушенням Закарпатської митниці Держмитслужби здійснюються перевірочні заходи, з метою встановлення фактів порушення громадянами термінів тимчасового ввезення на митну територію України транспортних засобів з іноземною реєстрацією.
З матеріалів справи вбачається, що проведеною перевіркою з використанням баз даних, а саме: громадянка Угорщини ОСОБА_2 24.04.2019, ввезла на митну територію України через пункт пропуску «Лужанка» Закарпатської митниці Держмитслужби в режимі «тимчасового ввезення до 1 року» з метою «особистого користування» легковий автомобіль марки SEAT ALHAMBRA реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

-4-

Станом на 24.04.2020 вказаний транспортний засіб за межі митної території України вивезеним не значився.
З урахуванням положень ч.6 ст.481 МК України, громадянка Угорщини ОСОБА_2 перевищила встановлений статтею 380 МК України строк тимчасового ввезення більше ніж на 30 діб.
Відповідно до ч.1 ст.380 МК України: тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.
У відповідності до ч.2 ст.380 МК України: транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від проведення заходів офіційного контролю, а також від подання документів, та/або відомостей, що підтверджують дотримання встановлених заборон та/або обмежень щодо переміщення транспортних засобів особистого користування через митний кордон України. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу.
Згідно ч.6 ст.380 МК України, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.
Відповідно до ч.5 ст.380 МК України, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Транспортні засоби особистого користування, що класифікуються за товарною позицією 8903 згідно з УКТ ЗЕД, можуть використовуватися громадянами, які ввезли їх в Україну, а також громадянами-резидентами та громадянами-нерезидентами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення, за умови використання транспортного засобу від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.
У відповідності до ч.6 ст.481 МК України адміністративна відповідальність настає за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.
Апеляційний суд вважає, що обставини, за яких ОСОБА_2 порушила митні правила, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація її дій за ч. 6 ст.481 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказами.

-5-

Факт перевищення ВОРОШИЛОВОЮ Тамілою встановленого ст.380 МК України строку тимчасового ввезення транспортного засобу особистого користування марки SEAT ALHAMBRA реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_1 , в режимі тимчасового ввезення до одного року, підтверджується доказами, а саме: даними протоколу про порушення митних правил №1002/30500/20 від 13.07.2020, в якому викладено обставини порушення; письмовими поясненнями ОСОБА_6 ; витягом з ЄАІС Держмитслужби, щодо перетину кордону транспортного засобу та громадянкою ВОРОШИЛОВОЮ/ ОСОБА_7 ; доповідною запискою державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Тиса» Закарпатської митниці Держмитслужби.
       Апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази є достатніми та достовірно вказують на доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні дій, які підпадають під ознаки ч.6 ст.481 МК України.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор Лесів М.О. який склав протокол про порушення митних правил, був упереджений при проведенні перевірки та складанні протоколу щодо ОСОБА_4 , що в нього були підстави для обмови останньої та фальсифікації протоколу, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи, на такі дані не вказується в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
При цьому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано врахував і відсутність у матеріалах справи доказів про вжиття ОСОБА_8 будь-яких заходів, спрямованих на вивезення транспортного засобу за межі митної території України. 
Таким чином, як вірно встановлено судом першої інстанції в матеріалах справи відсутні докази про наявність обставин, передбачених ст. 460 МК України, із настанням яких передбачені ст.481 цього Кодексу діяння, не тягнуть за собою адміністративної відповідальності, а також дії обставин непереборної сили, які стали причиною пропуску ОСОБА_8 строку тимчасового ввезення транспортного засобу на митну територію України.
Станом на 24.04.2020 ОСОБА_2 вищевказаний автомобіль за межі митної території України не вивезла, відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених статтею 460 МК України, зазначеною особою подано не було.
ОСОБА_2 перевищила строк зворотного вивезення вищевказаного автомобіля, ввезеного на митну територію України в режимі тимчасового ввезення терміном до одного року більше ніж на 30 діб, зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч.6 ст.481 МК України.
Доводи апеляційної скарги про те, що на момент ввезення ОСОБА_8 транспортного засобу на митну територію України 24.04.2019, стаття 481 МК України не передбачала відповідальності за ч.6, оскільки взагалі мала лише три частини, а митними органами на неї був складений протокол саме за ч.6 ст.481 МК України, за якою вона не може нести відповідальність з огляду на положення ст.58 Конституції України, є помилковими.
Бездіяльність у виді не вивезення транспортного засобу за межі митної території України є триваючим правопорушенням, яке пов`язане з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.
-6-
Пунктом 9-5 Прикінцевих та перехідних положень МК України, окрім іншого, визначено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частинами п`ятою та шостою статті 481 цього Кодексу, виявлених у період з 22. 08. по 31.12. 2019 включно, тягне за собою застосування адміністративного стягнення, передбаченого частиною третьою зазначеної статті.
У даній справі порушення митних правил виявлено 13.07.2020,   на час дії статті 481 МК України в редакції від 22.11.2018, а тому бездіяльність ОСОБА_4 правильно розцінена як правопорушення, передбачене ч.6 ст.481 МК України, в редакції закону, що діяв на момент виявлення правопорушення.
Посилання ОСОБА_4 на те, що дана норма не має зворотної дії в часі, суперечить теорії права та змісту ст.3 МК України, ст.8 КУпАП, згідно якої особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. 
За правилами статті 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судами.
Триваючими визнаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов`язок, або виконує його не повністю або неналежним чином.
Оскільки вчинене ОСОБА_8 порушення митних правил є триваючим і вважається закінченим з моменту його виявлення, тому її дії кваліфікуються за ч. 6 ст.481 МК України  саме в тій редакції, яка діяла на час виявлення триваючого за часом правопорушення. У зв`язку з чим доводи апеляційної скарги про те, що застосування в цій справи ч.6 ст.481 МК України (в редакції Закону України №2612-VIII від 08.11.2018) порушує закріплений у  ст.58 Конституції України  принцип зворотної дії закону в часі є необґрунтованими, оскільки вказана норма МК України розповсюджується на діяння, скоєне і виявлене після набрання нею чинності (пряма дія закону в часі).
Посилання ОСОБА_4 на те, що вказаний вище транспортний засіб не міг бути вивезений за межі митної території України у зв`язку із запровадженням карантину є необгрунтованими.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» №211 від 11.03.2020, та розпорядження Кабінету Міністрів України №287-р від 14.03. 2020 «Про тимчасове закриття деяких пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю і припинення в них пішохідного сполучення» було тимчасово припинено роботу деяких пунктів пропуску, однак, згідно постанови Кабінету Міністрів України №477 від 12.06.2020 вищевказане розпорядження втратило чинність. 
Таким чином з 13.06.2020 вказані обмеження у роботі митниці були відсутні. 
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що на момент перетину ВОРОШИЛОВОЮ Тамілою державного кордону України в напрямку «Виїзд з України» - 13.07.2020 в Україні також діяв карантин.
Крім того, саме по собі включення до переліку форс-мажорних обставин карантину, не свідчить про те, що карантин автоматично звільняє сторону зобов`язання від відповідальності за невиконання її обов`язку. Необхідно довести причинно - наслідковий зв`язок між зобов`язанням, які не можуть бути виконані та обставинами, на які особа покликається як на підставу неможливості виконати таке зобов`язання.
-7-

Інших обставин, які б підтверджували неможливість виконання обов`язку щодо дотримання строків тимчасового ввезення транспортних засобів через пандемію (карантинних обмежень), а саме, хвороба, перебування на самоізоляції, обсервації тощо, стороною захисту не наведено, у зв`язку з чим підстав для застосування відносно ОСОБА_9 положень ч.1 ст.460 МК України, яка виключає адміністративну відповідальність у випадках наявності наслідків аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, відсутні.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя місцевого суду врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, наявні в матеріалах справи дані про особу правопорушника, який не визнає вину й не кається у вчинених діяннях, про що свідчить позиція сторони захисту, й застосував щодо ОСОБА_4 вид стягнення, який передбачено санкцією ч.6 ст.481 МК України, врахувавши належні докази про вартість транспортного засобу, які ніким в ході запровадження справи не оспорювалися, належним чином умотивувавши судове рішення.
Тому, апеляційний суд вважає, що накладене на ОСОБА_10 стягнення у виді конфіскації транспортного засобу є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, є справедливим і таким, що відповідає передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга, доводи якої не знайшли підтвердження і визнаються безпідставними, - без задоволення.
Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обгрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків, призначати експертизи, тощо; те, що стороною захисту не надано доказів у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків суду першої інстанції, у тому числі й про накладення на ОСОБА_10 адміністративного стягнення у виді конфіскації транспортного засобу, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлялось.
Керуючись ст.ст.527-530 МК України, ст.294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.01.2021 щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ),- без змін.
Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя