П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

01 лютого 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/10408/21	
Головуючий в 1 інстанції: Стефанов  С.О.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Домусчі С.Д.
суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного Фонду України про визнання протиправним та скасування рішення від 07.05.2021 року та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
18 червня 2021 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України, в якому просила суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 07.05.2021 року про перерахунок пенсії з 13.12.2019 року по 30.09.2020 рік із розрахунку 36% від заробітної плати (грошового забезпечення), визначеної у довідці прокуратури Одеської області №385 від 04.03.2020 року та із застосуванням обмеження максимального розміру пенсії десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати в загальний стаж та спец стаж 8 років 2 місяця 14 днів період роботи на прокурорсько-слідчих посадах прокуратури Одеської області з 18.12.2008 року по 01.03.2017 року та врахувати його для обчислення і перерахунку пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, що діяла на час призначення пенсії, виходячи із розрахунку 90% від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати прокурора відділу, згідно довідки прокуратури Одеської області від 04.03.2020 року №385 без обмеження її максимального розміру, починаючи з 13.12.2019 року по 30.09.2020 року, з урахуванням раніше проведених виплат;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати суми пенсії за період з 13.12.2019 року по 30.09.2020 року.
В обґрунтування позовних вимог, позивач посилалась на те, що в оскаржуваному рішенні ГУ ПФУ в Одеській області повідомив про те, що у відповідності до частини п`ятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» 2014 року, працівникам, які не мають вислуги років передбаченої частиною першою цієї статті, за наявності необхідного стажу роботи на посадах прокурорів, а також страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», після досягнення чоловіками 57 років, а жінками віку, що на п`ять років менше, ніж пенсійний вік, установлений статтею 26 Закону №1058-ІV, пенсія призначається у розмірі, пропорціональному кількості повних років роботи на прокурорських посадах, із розрахунку 60 відсотків місячної заробітної плати за відповідну вислугу років, передбачену частиною першою цієї статті.
Позивач вважала, що рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області №951380823736 від 07.05.2021 року, яким був здійснений перерахунок пенсії на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.02.2021 року по справі №420/3308/20 та зменшено відсоток до 36% середнього заробітку та виплату пенсії здійснено з обмеженням граничним розміром, є протиправним та таким, що грубо порушує вимоги законодавства України, надані позивачці та гарантовані Конституцією України права та свободи. 
          Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 :
- визнане протиправним та скасоване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 07.05.2021 року про перерахування пенсії з 13.12.2019 року по 30.09.2020 рік із розрахунку 36% від заробітної плати (грошового забезпечення), визначеної у довідці прокуратури Одеської області №385 від 04.03.2020 року та із застосуванням обмеження максимального розміру пенсії десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати в загальний стаж та спецстаж ОСОБА_1 8 років 2 місяця 14 днів період роботи на прокурорсько-слідчих посадах прокуратури Одеської області з 18.12.2008 року по 01.03.2017 року та врахувати його для обчислення і перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, що діяла на час призначення пенсії, виходячи із розрахунку 90% від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати прокурора відділу, згідно довідки прокуратури Одеської області від 04.03.2020 року №385 без обмеження її максимального розміру, починаючи з 13.12.2019 року по 30.09.2020 року, з урахуванням раніше проведених виплат;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати суми пенсії за період з 13.12.2019 року по 30.09.2020 року;
- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1816 грн. 00 коп. 
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, не повне з`ясування обставин, що мають значення  для правильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у замовленні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду, яке набрало законної сили 29.03.2021 року, був проведений перерахунок пенсії позивача, що підтверджено рішенням від 29.03.2021 року №951380823736. Перерахунок був проведений відповідно до вимог чинного законодавства, з урахуванням положень статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VІІ з 13.12.2019 року та на підставі довідки прокуратури Одеської області від 04.03.2020 року №385, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії. При цьому апелянт вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги та той факт, що, як на час проведення перерахунку та і в період за який був проведений перерахунок, вже втратили чинність норми Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року.
Також, апелянт зазначив, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що розмір пенсії перераховано із заробітної плати 30619,50 грн., стажу роботи на прокурорських посадах, а саме 12 років 10 місяців 12 днів, та з 13.12.2019 року та становив 18065,51 грн. (30619,50 грн. * 59%).
Заперечує апелянт і проти висновків суду першої інстанції щодо задоволення такої  позовної вимоги як зобов`язання зарахувати в загальний стаж та спецстаж 8 років 2 місяця 14 днів період роботи на прокурорсько-слідчих посадах прокуратури Одеської області з 18.12.2008 року по 01.03.2017 року та врахувати його для обчислення і перерахунку пенсії відповідача, оскільки зміни щодо збільшення вислуги років відбулись до 13.12.2019 року, то для обчислення пенсії враховується стаж на прокурорських посадах 12 років 10 місяців, виключно по 17.12.2008 рік – день призначення пенсії.
Позивач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Суд встановив, що відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 з 17.12.2008 року призначена пенсія за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-XII (надалі Закон №1789-XII). При цьому розмір пенсії становив 59% від суми місячної (чинної) заробітної плати, за наявності загального стажу роботи 31 рік 11 місяців 27 днів та стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури – 12 років 10 місяців 12 днів (а.с. 72-83).
Після призначення пенсії, позивач продовжила працювати в органах прокуратури, та була звільнення за власним бажанням з 01.03.2017 року відповідно до наказу №293к від 15.02.2017 року із змінами внесеними наказом №383к від 07.03.2017 року (а.с. 35-37, 38).
Відповідно до матеріалів справи, постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 18.10.2016 року у справі 523/12275/16-а, яка набрала законної сили 14.12.2016 року (а.с. 33-34), окрім іншого, територіальний пенсійний орган зобов`язаний з 01.01.2016 року здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 із розрахунку 90% від нарахованої заробітної плати, у зв`язку із збільшенням заробітної плати, у відповідності до довідки прокуратури Одеської області №385 від 14.03.2016 року. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.02.2021 року у справі №420/3308/20, яке набрало законної сили 29.03.2021 року (а.с.41-45), був частково задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 :
- визнане протиправним та скасоване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 12 березня 2020 року №49 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 з 13 грудня 2019 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років, відповідно до вимог ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII, на підставі довідки прокуратури Одеської області №385 від 04.03.2020 року, з урахуванням раніше проведених виплат;
При цьому, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.02.2021 року у справі №420/3308/20, було відмовлено у задоволенні позовних вимог про перерахунок пенсії виходячи з 90% від заробітку та без обмеження пенсії максимальним розміром, через передчасність їх заявлення.
Листом за №7391-7792/М-02/8-1500/21 від 18.05.2021 року апелянт повідомив позивача, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.02.2021 року у справі №420/3308/20, проведений перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII, з 13.12.2019 року на підставі довідки прокуратури Одеської області від 04.03.2020 року №485. Розмір пенсії перераховано за довідкою №485 від 04.03.2020 року із заробітної плати 30619,50 грн., стажу роботи на прокурорських посадах, а саме, 12 років 10 місяців 12 днів, та розмір пенсії з 13.12.2019 року становив 11023, 02 грн. (30619,50 грн. * 36 %). Сума доплати у розмірі 19786,93 грн. за період з 13.12.2019 року по 30.09.2020 рік включена до реєстру судових рішень. Щодо розрахунку стажу на прокурорських посадах позивача повідомлено, що частиною п`ятою статті 86 Закону визначено, що працівникам, які не мають вислугу років, передбаченої частиною першою цієї статті, за наявності необхідного стажу роботи на посадах прокурорів, а також страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», після досягнення чоловіками 57 років, а жінками віку, що на п`ять років менше ніж пенсійний вік, установлений статтею 26 Закону №1058, пенсія призначається у розмірі пропорційному кількості повних років роботи на прокурорських посадах, із розрахунку 60 відсотків місячної заробітної плати за відповідну вислугу років, передбачену частиною першою цієї статті. Відповідно до частини першої статті 86 Закону прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема: по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посаді прокурорів не менше 10 років. Стаж позивачки на прокурорських посадах - 12 років 10 місяців 12 днів, що становить 36%. Таким чином, розмір пенсії позивачки за вислугу років обчислено, виходячи з розрахунку 36% місячної заробітної плати за відповідною посадою (а.с.26-30). 
Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що перерахунок пенсії з 13.12.2019 року із розрахунку 36% від заробітної плати (грошового забезпечення), визначеної у довідці прокуратури Одеської області №385 від 04.03.2020 року та із застосуванням обмеження максимального розміру пенсії десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, є протиправним, оскільки ОСОБА_1 з 13.12.2019 року має право на отримання пенсії на підставі довідки прокуратури Одеської області №385 від 04.03.2020 року у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати без обмеження максимального розміру.
          Задовольняючи позовні вимоги про зобов`язання зарахувати в загальний стаж та спецстаж ОСОБА_1 8 років 2 місяця 14 днів період роботи на прокурорсько-слідчих посадах прокуратури Одеської області з 18.12.2008 року по 01.03.2017 року та врахувати його для обчислення і перерахунку пенсії, суд першої інстанції виходив з того, що після призначення пенсії позивачка продовжувала працювати на прокурорсько-слідчих посадах у прокуратурі Одеської області та набула відповідний стаж після призначення пенсії, а тому має право на врахування цього стажу до роботи на прокурорсько-слідчих посадах прокуратури. При цьому суд першої інстанції послався на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2016 року по справі №523/12275/16-а.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд встановив помилковість висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
На час призначення позивачу пенсії (17.12.2008 р.) особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури визначалися статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ (надалі Закон№1789-ХІІ) (до 15 липня 2015 року). 
Закон №1789-ХІІ не передбачав обмеження пенсій призначених за цим законом максимальним розміром.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки, викладені в постановах Верховного Суду.
В цій справі апеляційний суд, в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, враховує висновки Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, викладені у постанові цього суду від 21 грудня 2021 року у справі №580/5962/20 (ЄДРСР№102170925).
Так, Верховний Суд у постанові від 21.12.2021 року у справі №580/5962/20, зазначив, що у цій справі спірним є питання щодо розміру відсотку, який підлягає застосуванню при перерахунку пенсії, призначеної працівнику прокуратури відповідно до Закону №1789-XII, а також застосування при перерахунку такої пенсії обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Верховний Суд у постанові від 21.12.2021 року у справі №580/5962/20, щодо розміру відсотків, який підлягає застосуванню при перерахунку призначеної працівнику прокуратури пенсії, зазначив, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду сформував правовий висновок про те, що оскільки призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, а положення частини другої статті 86 Закону України 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII), якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, то при перерахунку пенсії прокурорів має застосовуватись норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Такий правовий висновок викладено, зокрема у постанові Верховного Суду від 10.09.2021 у справі № 580/5238/20.
Так, статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції, чинній до 01.10.2011, було передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.
Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» у статтю 50-1 Закону № 1789-ХІІ внесено зміни, відповідно до яких пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Законом України від 27.03.2014 № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» у статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у частинах другій і п`ятій цифри « 80» замінено цифрами «70».
Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» у статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у частинах другій та п`ятій цифри « 70» замінено цифрами « 60».
За правилами частини вісімнадцятої цієї статті (у редакції, чинній до 01.01.2015) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. З 01.01.2015 умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначалися Кабінетом Міністрів України.
Водночас 15.07.2015 набрав чинності Закон № 1697-VII, відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон № 1789-XII, крім, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, що втратили чинність з 15.12.2015 р.
З набранням чинності Законом № 1697-VII пенсійне забезпечення працівників прокуратури регулюється положеннями статті 86, за правилами частин першої, другої якої  прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Згідно з частиною двадцятою цієї статті призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.
Вирішуючи питання щодо визначення норм права, які регулюють спірні правовідносини, Верховний Суд, у постанові від 21.12.2021 року у справі №580/5962/20 виходив із такого.
Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
За загальним правилом норма права діє щодо відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до правовідносин застосовується той закон, під час дії якого вони настали.
Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
Ураховуючи наведене, Верховний Суд у постанові від 21.12.2021 року у справі №580/5962/20 дійшов висновку, що до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності Законом № 1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, оскільки застережень щодо застосування норми, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, Закон № 1697-VII не містить та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням норми Закону № 1789-XII, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках та яка діяла на момент призначення пенсії, тобто одночасного застосування норм, які передбачені різними законами.
Такий правовий висновок, на думку Верховного Суду у постанові від 21.12.2021 року у справі №580/5962/20 узгоджується з покладеним в основу Закону № 1697-VII принципом єдності системи прокуратури України, що забезпечується, зокрема єдиним статусом прокурорів, який передбачає однакове матеріальне та соціально-побутове забезпечення, зокрема пенсійне забезпечення прокурорів.
Ураховуючи наведене, Верховний Суд у постанові від 21.12.2021 року у справі №580/5962/20, зазначив, що розмір відсотків, який враховується під час перерахунку пенсії має бути співмірним із тим, який застосовується під час призначення пенсії працівникам прокуратури. Встановлення різних підходів до порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку пенсії після набуття чинності Законом № 1697-VII порушує справедливий баланс між інтересами працівників прокуратури, яким пенсія призначається відповідно до цього Закону та тими, яким вона була призначена відповідно до Закону № 1789-XII, ставить у нерівне становище працівників прокуратури, які отримали право на пенсію відповідно до Закону № 1697-VII.
У рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2018 N 5-р/2018 зазначено, що положення частини першої статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності.
Також, Верховний Суд у постанові від 21.12.2021 року у справі №580/5962/20, зазначив, що гарантією належного пенсійного забезпечення працівників прокуратури є право на безумовний перерахунок розміру пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Таке право за своєю суттю направлене на збільшення розміру виплачуваної працівнику прокуратури пенсії, а гарантія дотримання конституційного права на соціальний захист, зокрема щодо недопущення зменшення такого розміру у випадку перерахунку пенсії, має бути забезпечена виплатою пенсії в раніше встановленому розмірі.
Ураховуючи наведене, Верховний Суд у постанові від 21.12.2021 року у справі №580/5962/20, дійшов висновку за необхідне відступити від висновку, викладеного, зокрема у постанові Верховного Суду від 10.09.2021 у справі № 580/5238/20 у подібних правовідносинах, та сформувати правовий висновок, відповідно до якого до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності Законом № 1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.
На час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії стаття 50-1 Закону № 1789-ХІІ відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1697-VII у частині перерахунку пенсії втратила чинність.
З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення частини другої статті 86 Закону № 1697-VII, у силу вимог яких пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати.
Отже, Верховний Суд у постанові від 21.12.2021 року у справі №580/5962/20, встановив, що позовні вимоги у частині здійснення перерахунку пенсії у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Апеляційний суд враховуючи висновки Верховного Суду у постанові від 21.12.2021 року у справі №580/5962/20, зазначає про необґрунтованість позовних вимог та погоджується із доводами апелянта про відсутність правових підстав  для задоволення позовних вимог про проведення перерахунку пенсії за період з 13.12.2019 року по 30.09.2020 року у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, на підставі статті 50-1 Закону № 1789-XII, крім, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої, що втратили чинність з 15.12.2015 р.
Окрім того, аналізуючи судові рішення Верховного Суду, Верховний Суд у постанові від 21.12.2021 року у справі №580/5962/20, дійшов висновку про відсутність єдності судової практики щодо питання застосування при перерахунку пенсії, призначеної працівнику прокуратури відповідно до Закону №1789-XII, обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Так, Верховний Суд у постанові від 21.12.2021 року у справі №580/5962/20, зазначив, що ухвалюючи постанови від 15.05.2019 у справі № 554/4191/17, від 21.11.2019 у справі № 161/14321/16-а, від 02.05.2020 у справі № 704/87/17, від 10.09.2021 у справі № 580/5238/20 та від 03.06.2021 у справі № 359/3736/17, Верховний Суду виходив із того, що при перерахунку пенсії, призначеної працівнику прокуратури відповідно до Закону № 1789-XII, пенсійним органом обґрунтовано застосовано обмеження максимального розміру пенсії.
Водночас у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 у справі № 589/3997/16-а викладено висновок про те, що оскільки позивач є непрацюючим пенсіонером, і пенсія призначена йому до 01.01.2016, то до розміру пенсії позивача не застосовуються обмеження максимального розміру пенсії, визначені абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи із меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), Верховний Суд у постанові від 21.12.2021 року у справі №580/5962/20 виходив із такого.
За змістом статті 2 Закону № 3668-VI (який набрав чинності 1 жовтня 2011 року) максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Цим Законом було внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення частини п`ятнадцятої якої викладено в аналогічній редакції.
При цьому абзацом першим пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Абзацом другим цього пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.
На думку Верховного Суду у постанові від 21.12.2021 року у справі №580/5962/20, положення пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням Закону № 3668-VI стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме - надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень.
Закон № 1789-ХІІ втратив чинність (крім окремих положень, які не стосуються спірних правовідносин) у зв`язку з набранням чинності Законом № 1697-VII, за правилами абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Враховуючи наведене, з моменту набрання чинності Законом № 1697-VII питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром.
З огляду на викладене, Верховний Суд у постанові від 21.12.2021 року у справі №580/5962/20, вважав за необхідне відступити від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 у справі № 589/3997/16-а у подібних правовідносинах та сформувати правовий висновок, відповідно до якого пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом № 3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір.  Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII.
Верховний Суд у постанові від 21.12.2021 року у справі №580/5962/20, зазначив, що суди попередніх інстанцій у справі, судові рішення в якій є предметом касаційного перегляду, встановили, що внаслідок перерахунку пенсії позивача її розмір перевищив максимальний. З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Отже, позовні вимоги у частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром також є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Окрім того, аналізуючи питання правомірності встановлення таких обмежень, Верховний Суд у постанові від 21.12.2021 року у справі №580/5962/20, вважав за необхідне зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо можливості встановлення обмежень розміру соціальних виплат.
Так, відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 26.12.2011 N 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.
Також, Верховний Суд у постанові від 21.12.2021 року у справі №580/5962/20, вказував, що аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що, неодноразово висловлюючи правову позицію щодо можливості обмеження розміру соціальних виплат, ЄСПЛ, не заперечуючи право держав зменшувати такий розмір, не сформулював правової позиції щодо достатнього розміру таких соціальних виплат, підкреслюючи водночас необхідність забезпечення прозорості, недискримінаційного характеру відповідних змін, не покладення надмірного тягаря на заявників внаслідок такого втручання держави. Така практика свідчить про достатньо широке «поле» для розсуду, яке ЄСПЛ залишає державам у питаннях соціального забезпечення.
Таким чином, на думку Верховного Суду у постанові від 21.12.2021 року у справі №580/5962/20, наведене свідчить про те, що ЄСПЛ визнає можливість того, що виплати соціального страхування можуть бути зменшені або припинені, однак, розглядаючи питання відповідності таких дій, у кожній конкретній справі ураховує всі відповідні обставини справи і з`ясовує: чи було законним таке втручання, чи переслідувало легітимну мету таке втручання та чи не поклало таке втручання надмірний тягар на особу, якої це стосується. За аналогічних обставин ЄСПЛ не констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції (справа Valkov and Others v. Bulgaria (заява № 2033/04); справа Khoniakina v. Georgia (заява № 17767/08)).
Хоча виплати соціального страхування є «майном» у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, однак обмеження максимальним розміром пенсій працівникам прокуратури не може вважатися порушенням їх права володіння цим майном, оскільки такі здійснені державою шляхом введення нових законодавчих положень з метою регулювання політики соціального забезпечення. Встановлені обмеження не є непропорційними та не призводять до порушення сутності пенсійних прав.
Водночас розмір пенсії працівників прокуратури, з урахуванням встановлених обмежень максимальною сумою, залишається вищим середньомісячного розміру пенсії в Україні. Тобто, встановлення максимального розміру пенсії для працівників прокуратури не поставило їх у невигідне становище, оскільки їх право на соціальне забезпечення було за ними збережене, вони не були позбавлені своїх засобів для існування і не були піддані ризикові недостатності таких засобів для життя. Тому встановлення максимального розміру пенсії не можна вважати таким, що поклало на працівників прокуратури надмірний чи непропорційний тягар, чи порушило їх право на мирне володіння своїм майном.
При цьому таке обмеження не є дискримінаційним, оскільки стосується не лише працівників прокуратури, а й інших категорій пенсіонерів, зокрема поширюється на пенсії,  призначені відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення».
Оскільки у справі, яка переглядається апеляційним судом, після проведення апелянту з 13.12.2019 року перерахунку пенсії, її основний розмір перевищив 10 прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність (а.с. 149),  враховуючи висновки Верховного Суду у постанові від 21.12.2021 року у справі №580/5962/20, з огляду на наведене, апеляційний суд зазначає, що на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позовні вимоги у частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги та висновки суду першої інстанції щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати в загальний стаж та спеціальний стаж ОСОБА_1 8 років 2 місяця 14 днів період роботи на прокурорсько-слідчих посадах прокуратури Одеської області з 18.12.2008 року по 01.03.2017 року та врахувати його для обчислення і перерахунку пенсії, апеляційний суд враховує таке.
Відповідно до частини 4 статті 50-1 1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції чинній на час призначення позивачу пенсії), Працівникам, які не мають вислуги 20 років, якщо стаж служби в органах прокуратури становить не менше 10 років, після досягнення чоловіками 55 років при страховому стажі 25 років і більше, а жінками - 50 років при страховому стажі 20 років і більше, пенсія призначається у розмірі, пропорційному кількості повних років роботи на прокурорських посадах з розрахунку 80 відсотків місячного заробітку за 20 років вислуги. За кожний рік страхового стажу понад 25 років для чоловіків і 20 років для жінок пенсія збільшується на один відсоток місячного заробітку, з якого вона обчислюється.
Оскільки, на час призначення позивачу пенсії, вона досягла 50 років, не мала вислуги 20 років,  її загальний трудовий стаж становив 31 р. 11 м. 27 днів, а стаж служби в органах прокуратури становив 12 р. 10 м. 12 днів, пенсія за вислугу років була призначена у розмірі, пропорційному кількості повних років роботи на прокурорських посадах з розрахунку 80 відсотків місячного заробітку (48%), з урахуванням збільшення за рахунок загального страхового стажу понад 20 років (11%), а саме в розмірі 59 % місячного заробітку
Досліджуючи зміст мотивувальної частини постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 18.10.2016 року у справі №523/12275/16-а, апеляційний суд  встановив, що висновок суду першої інстанції про наявність у позивача права на отримання пенсії в розмірі 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати, ґрунтується на тому, що загальний стаж позивача становить 31 р. 11 м. 27 дн. При цьому, мотивувальна частина постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 18.10.2016 року у справі №523/12275/16-а, не містить будь-яких висновків або встановлення фактичних обставин того, що станом на 01.01.2016 року ОСОБА_1 набула стаж роботи на прокурорських посадах, який надавав би їй право на отримання пенсії в розмірі 90 % від суми місячної (чинної) заробітної плати.
В силу приписів ч. 4 ст. 78 КАС України, апеляційний суд вважає помилковим посилання суду першої інстанції  в цій справі на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 18.10.2016 року у справі №523/12275/16-а.
За приписами частини 12 статті 50-1 1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції чинній на час призначення позивачу пенсії) обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.
Відповідно до частини 20 статті 86 Закону № 1697-VII, яка відновила свою дію з 13.12.2019 року згідно з рішенням КСУ від 13.12.2019 року у справі №7-р(ІІ)/2019,  призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою, та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.
Таким чином, враховуючи висновки Верховного Суду у постанові від 21.12.2021 року у справі №580/5962/20, щодо обчислення відсоткового розміру пенсії при її перерахунку за нормами Закону № 1697-VII, пенсіонерам, яким призначена пенсія за Законом № 1789-ХІІ, та право пенсіонера на перерахунок пенсії у зв`язку із збільшенням вислуги років, яке передбачене ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VII, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта щодо відсутності у позивача права на врахування до вислуги років стажу служби в органах прокуратури, набутого після виходу на пенсію.
При цьому, апеляційний суд зазначає про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання зарахувати в загальний стаж та спеціальний стаж позивача 8 років 2 місяця 14 днів, період роботи на прокурорсько-слідчих посадах прокуратури Одеської області з 18.12.2008 року по 01.03.2017 року та врахувати його для обчислення і перерахунку пенсії, оскільки відповідно до копії пенсійної справи позивача та мотивувальної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.02.2021 року у справі №420/3308/21, позивач не зверталась до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про перерахунок пенсії з 13.12.2019 року у зв`язку із збільшенням вислуги років, яке передбачене ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VII.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права, не повне з`ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення страви, внаслідок чого, відповідно до  п. 1 та п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржуване рішення - скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.
Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-14, 72-78, 242, 257, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року у справі №420/10408/21 – скасувати та ухвалити нову постанові.
Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного Фонду України про визнання протиправним та скасування рішення від 07.05.2021 року та зобов`язання вчинити певні дії.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 11.02.2022 року.

Головуючий суддя 	 	Домусчі С.Д.	
Судді	    	Семенюк Г.В.    Шляхтицький О.І.