ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

24 січня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/17365/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого  судді  Панченко О.М. (доповідач),
суддів:                        Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,     
 
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфом-М»
          на ухвалу  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року (м. Дніпро, суддя Турлакова Н.В.) у справі № 160/17365/21
          за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфом-М»
          до  Дніпровської митниці Держмитслужби
          про  визнання протиправними та скасування рішень і карток відмови, -

встановив:

У вересні  2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерфом-М» (далі позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Дніпровської митниці Держмитлужби (далі відповідач), в якій просило визнати протиправним та скасувати:
- рішення про коригування митної вартості товарів №UA110120/2021/000009/1 від  22.03.2021  та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення 
№UA110120/2021/00034 від 22.03.2021;
- рішення про коригування митної вартості товарів № №UA110120/2021/000016/1 від  07.07.2021  та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення 
№UA110120/2021/00056 від  02.07.2021;
- рішення про коригування митної вартості товарів №UA110120/2021/000023/1 від  26.08.2021  та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення 
№UA110120/2021/00074 від  20.08.2021, прийняті Дніпровською митницею Держмитслужби.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року адміністративний позов повернуто позивачу з посиланням на п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України, оскільки позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі скаржник посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Вимоги апеляційної скарги відповідача мотивовано, зокрема тим, що об`єднуючи позовні вимог у одній заяві, позивач із посилання на статтю 172 КАС вказав, що вони є пов`язаними між собою (однорідні правовідносини та однорідні вимоги), стосуються тих самих сторін, пов`язанні між собою підставою виникнення (відмова у митному оформленні на підставі одного і того самого контракту - №3 від 01.02.2021), передбачають один і той самий спосіб захисту прав, підсудні одному і тому ж окружному адміністративному суду. Крім того, позивач зазначає, що оскаржена ухвалу суду обмежує доступ до правосуддя та не відповідає завданням адміністративного судочинства. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивача не скористався, відзив на апеляційну скаргу позивача до суду не подав, що не перешкоджає розгляду справи.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів  ст. 311 КАС України.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд зазначає наступне.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року адміністративний позов повернуто позивачу, оскільки   заявлені в адміністративному позові вимоги не пов`язані між собою підставою виникнення та/або поданими доказами, не є основними та похідним позовними вимогами, а правова оцінка повинна бути надана кожному рішенню окремо під час дослідження доказів в межах конкретного рішення. Таким чином, на думку суду першої інстанції, йому необхідно буде дослідити окремі дії та рішення суб`єкта владних повноважень вчинені (прийняті) в  різний період часу, за різних фактичних обставин, які  відповідно містять різний предмет доказування, у зв`язку з чим, розгляд таких вимог об`єднаних в одній справі ускладнить та сповільнить вирішення справи, оскільки необхідно буде всебічно, у повній мірі та об`єктивно дослідити матеріали справи, які фактично є різними за предметом спору, що потребує значно більшого часу, аніж розгляд кожної вимоги (оскаржуваного рішення) окремо.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до приписів ч.1  ст.21 КАС України  позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.
Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом (ч.6  ст.21 КАС України).
Відповідно до приписів  ст. 171 КАС України  суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями  160,  161,  172 Кодексу адміністративного судочинства України  та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 6 частини 4  статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України  позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень  статті 172  цього Кодексу).
Статтею 172 КАС України  визначено підстави об`єднання і роз`єднання позовів.
Відповідно до ч.1-ч.5  ст.172 КАС України  в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами:
1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача;
2) одного й того самого позивача до різних відповідачів;
3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.
Об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ.
Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.
Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.
Отже, наведені правові норми дозволяють об`єднання  в одному позові вимог, якщо вони пов`язані між собою. 
Згідно з частиною 6  статті 172 КАС України  суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.
Повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позовні вимоги є різними за своєю суттю, не пов`язані між собою, оскільки оскаржувані рішення прийняті на підставі різних ЕМД, складені за результатами різних Специфікацій при здійснення митного оформлення товару у різний період часу, а тому суду необхідно буде дослідити окремі дії та рішення суб`єкта владних повноважень вчинені (прийняті) в  різний період часу, за різних фактичних обставин, які  відповідно містять різний предмет доказування, у зв`язку з чим, на думку суду розгляд таких вимог об`єднаних в одній справі ускладнить та сповільнить вирішення справи.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції помилковими, адже визначені процесуальним законом правила об`єднання позовних вимог позивачем не порушені. Зокрема, позовні вимоги заявлені одним й тим самим позивачем до одного й того самого відповідача, підсудні одному й тому ж суду, а також пов`язані між собою підставою виникнення (відмови у митному оформленні за одним й тим самим контрактом).
Крім того, застосовуючи норму п. 6 ч. 4  ст. 169 КАС України, суд першої інстанції не встановив  обставин, які б свідчили про неможливість застосування положень  статті 172  КАС України.
Зокрема, колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції не був позбавлений можливості скористатись правом  роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження в порядку ч. 6  ст. 172 КАС України.
З огляду на сукупність встановлених  обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у суду першої інстанції підстав для повернення адміністративного позову.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах  Салов проти України  (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89),  Проніна проти України  (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та  Серявін та інші проти України  (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі  Руїс Торіха проти Іспанії  (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.
Відповідно до  ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є зокрема неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги у зв`язку із порушенням судом першої інстанції норм процесуального права та скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись п. 4 ст. 320, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфом-М» – задовольнити.
Ухвалу  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року у справі № 160/17365/21 скасувати.
Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
   
Головуючий   суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко