ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 601/2278/20	Головуючий у 1-й інстанції Білосевич Г.С. 	
Провадження № 22-ц/817/137/22 	Доповідач - Костів О.З.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2022 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Костів О.З. 
суддів -  Міщій О. Я., Шевчук Г. М., 
з участю секретаря - Стецюк М.А. 
представника апелянта — Семенюка Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 601/2278/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 11 листопада 2021 року (ухвалене суддею Білосевич Г.С., повний текст якого складено 15 листопада 2021 року) в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної Страхової компанії «Оранта», в особі Тернопільської обласної дирекції НАСК «Оранта» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2020 року Публічне акціонерне товариство Національної акціонерної Страхової компанії «Оранта», в особі Тернопільської обласної дирекції НАСК «Оранта» (надалі - ПАТ НАСК «Оранта», в особі Тернопільської обласної дирекції НАСК «Оранта») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 11 червня 2017 року приблизно о 07 год. 00 хв. в м.Кременець по вул.Корнії, ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «ВАЗ-21013», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння та при виїзді на нерегульоване перехрестя не надав переваги в русі автомобілю марки «Опель Віваро», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі і допустив із ним зіткнення. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Кременецького районного суду Тернопільської області від 31 серпня 2017 року по справі №601/916/17 у скоєнні даного ДТП визнано винним ОСОБА_2 . На момент настання ДТП діяв договір/поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності серії АК/4293285 від 10 травня 2017 року, згідно якого забезпеченим транспортом є транспортний засіб марки «ВАЗ-21013», номерний знак НОМЕР_1 . На підставі ст.ст.3, 12, 22, 29 абз.2 п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та умов договору (полісу) № АК/4293285 від 10 травня 2017 року позивачем виплачено власнику пошкодженого транспортного засобу «Опель Віваро», реєстраційний номер НОМЕР_2 страхове відшкодування (виходячи з ліміту відповідальності за мінусом франшизи) в розмірі 40025 грн. 84 коп.
У зв`язку з наведеним просили суд стягнути із відповідача на користь ПАТ НАСК «Оранта» 40025.84 грн. шкоди в порядку регресу.
Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 11 листопада 2021 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ НАСК «Оранта» суму страхового відшкодування в розмірі 40025.84 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_2 — ОСОБА_4 подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.
Апеляційна скарга мотивована тим, що у у п.6 долученого як доказ до матеріалів справи страхового полісу АК/4293285, зазначено, як забезпечений транспортний засіб, автомобіль марки ВАЗ 21013 з номерним знаком НОМЕР_3 . Однак, у постанові Кременецького районного суду Тернопільської області від 31 серпня 2017 року по справі №601/916/17 зазначено забезпечений транспортний засіб ВАЗ 21013 з номерним знаком НОМЕР_1 . Вважає, що у постанові суду та у страховому полісі зазначено два різні автомобілі, а тому позивач без належних і законних на те підстав провів виплату страхового відшкодування.
У зв`язку з наведеним просить рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 11 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу від учасників по справі до суду не надходив.
В судовому засіданні представник апелянта —адвокат Семенюк Ю.В. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на мотиви, викладені в ній.
Інші сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином буди повідомлені про день і час слухання справи.
Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Судом встановлено наступні обставини.
Згідно постанови Кременецького районного суду Тернопільської області від 31 серпня 2017 року в справі № 601/916/17, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КупАП. У постанові суду встановлено, що 11 червня 2017 року приблизно о 07 год. 00 хв. в м.Кременець по вул.Корнії ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «ВАЗ-21013», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння та при виїзді на нерегульоване перехрестя не надав переваги в русі автомобілю марки «Опель Віваро», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі, і допустив із ним зіткнення. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с.21-22).
Із полісу № АК/4293285 слідує, що 10 травня 2017 року між ОСОБА_5 та ПАТ НАСК «Оранта» укладено договір/поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та забезпеченим транспортом – є транспортний засіб марки «ВАЗ-21013», номерний знак НОМЕР_3 (а.с.5).
Згідно повідомлення про ДТП від 12 червня 2017 року; заяви про страхове відшкодування від 20 вересня 2017 року; протоколу огляду транспортного засобу від 15 червня 2017 року; ремонтної калькуляції № НОМЕР_4 від 22 червня 2017 року; розрахунку страхового відшкодування від 26 вересня 2017 року; страхового акту № ОЦВ-17-5755/1; реєстру безготівкових термінових переказів від суб`єктів господарювання № 159 від 28 листопада 2017 року та платіжного доручення №47591 від 28 листопада 2017 року, ПАТ НАСК «Оранта» на підставі договору обов`язкового страхування цивільної відповідальності транспортних засобів №АК/4293285 28 листопада 2017 року виплачено ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 40025 грн. 84 коп. (а.с.6-20).
21 лютого 2018 року, 05 липня 2018 року та 06 лютого 2019 року Тернопільською обласною дирекцією ПАТ НАСК «Оранта» Росоловському В.М. надіслано вимогу про сплату суми страхового відшкодування у порядку регресу в розмірі 40025 грн. 84 коп., що підтверджується регресними вимогами від 21 лютого 2018 року за №11-01/38; від 05 липня 2018 року за № 11-01/14 та від 06 лютого 2019 року за № 11-01/24 (а.с.23-28).
Згідно постанови Кременецького районного суду Тернопільської області від 04 серпня 2021 року в справі 601/916/17 виправлено описку у постанові Кременецького районного суду Тернопільської області від 31 серпня 2017 року в справі 601/916/17 та вказано реєстраційний номер автомобіля марки «Опель Віваро» - НОМЕР_4 .
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.22 ЦК України - особа, який завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.
В силу п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
У відповідності до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-ІV (далі - Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
У відповідності до положень ст.6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Статтею 9 Закону визначено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Відповідно до п.1.4, 1.7 ст.1 Закону особи, відповідальність яких застрахована - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду; забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.
Статтею 22 Закону встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Пунктом 38.1 ст.38 Закону встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подавати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно зі ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за полісом, оскільки керував забезпеченим транспортним засобом. Доказів, що він неправомірно заволодів транспортним засобом, що може визначати обсяг його відповідальності в силу ст.1187 ЦК України, матеріали справи не містять. Отримавши у користування транспортний засіб, відповідач повинен бути обізнаний про права та обов`язки, як водія, відповідальність якого застрахована та мав діяти у відповідності до вимог законодавства. Також в силу Закону зобов`язаний сприяти встановленню всіх обставин події в силу ст.33-1 Закону.
З аналізу матеріалів справи вбачається, що 11 червня 2017 року ОСОБА_2 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та спричинив дорожньо-транспортну пригоду. При цьому сума збитків, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, становила 40025.84 грн.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що наявні правові підстави для задоволення позовних вимог.
Доводи апелянта про те, що у постанові суду та у страховому полісі зазначені два різні автомобілі суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки матеріалами справи встановлено, що 11 червня 2017 року ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «ВАЗ-21013» номерний знак НОМЕР_3 в стані алкогольного сп`яніння та при виїзді на нерегульоване перехрестя не надав переваги в русі автомобілю марки «Опель Віваро», реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі і допустив із ним зіткнення.
При цьому, допущення описки в постанові Кременецького районного суду Тернопільської області від 31 серпня 2017 року по справі №601/916/17, де помилково зазначено номерний знак НОМЕР_5 , не свідчить, що у постанові суду та у страховому полісі - зазначені два різні автомобілі.
Апеляційний суд враховує, що у повідомлення про ДТП від 12 червня 2017 року ОСОБА_5 вказано транспортний засіб марки «ВАЗ-21013», номерний знак НОМЕР_3 (а.с.6).
У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Задовольняючи позов, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.
Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.
Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 11 листопада 2021 року — залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Дата складення повного тексту постанови — 07 лютого 2022 року.

Головуючий 
Судді