П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

03 лютого 2022 р.	м.Одеса	Справа № 400/5954/21	
Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  судді - Вербицької Н.В.,
                      суддів – Джабурії О.В.,
                                  Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

28 липня 2021 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області, у якому позивач просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 20.04.2021 №0163776-2404-1402, яким йому визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік у розмірі 11  927,54 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним з тих підстав, що нерухоме майно, яке належить позивачу на праві власності,  не є об`єктом оподаткування  в силу підпункту  «є»  підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.
Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що для того, щоб об`єкт нерухомості підпав під пільгу передбачену п. «є» п.п.266.2.2 ст.266 ПК України необхідно одночасне дотримання декількох умов: 
будівля промисловості   має відповідати (бути класифікована) групі «Будівлі промисловості та склади» (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000; 
будівля промисловості має використовуватися суб`єктом господарювання протягом звітного (податкового) періоду за призначенням у господарської діяльності; основний вид діяльності суб`єкта господарювання згідно з реєстраційними даними бути класифікований у секціях В F КВЕД ДК009:2010; 
будівля промисловості (у т.ч. її частка) протягом звітного (податкового) періоду не має бути здана в оренду, лізинг, позичку іншим суб`єктам господарювання.
Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухому майно неможливо встановити призначення об`єкту, оскільки там відсутня ця інформація. Сам ОСОБА_1 такої інформації контролюючому органу не давав. Відповідно до п.п.266.7.3 ПК України, платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних. ОСОБА_1 з письмовою заявою для проведення звірки не звертався, а тому у відповідачане було підстав вважати, що на нього розповсюджуються вимоги п.п. «є» п.266.2.2 ст.266 ПК України.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1  задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 20.04.2021 №0163776-2404-1402.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. Зокрема, в обґрунтування поданої апеляційної скарги вказано, що суд першої інстанції не взяв до уваги відсутність інформації щодо віднесення нежитлових будівель, що знаходяться у власності ОСОБА_1 до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) або групи «Будівлі промисловості та склади» (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000. Також апелянт наводить аргументи щодо розрахунку суми ППР та вказує про його прийняття у відповідності до норм чинного законодавства України.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження. 
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.
З 05.08.1997 ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою-підприємцем. Основним видом його діяльності є роздрібна торгівля м`ясом і м`ясними продуктами в спеціалізованих магазинах (код 47.22), а також, зокрема, виробництво м`ясних продуктів (код 10.13) (а.с. 27).
Крім того, з 04.10.2013 ОСОБА_1 є єдиним засновником та директором ТОВ «Кафар-Україна». Основним видом діяльності товариства є виробництво м`ясних продуктів (код 10.13), а також, зокрема, роздрібна торгівля м`ясом і м`ясними продуктами в спеціалізованих магазинах (код 47.22).
ОСОБА_1 з 14.12.2012 власник нежитлової будівлі ковбасного цеху за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 1102 кв.м (а.с. 10-11).
Зазначене нежитлове приміщення 03.10.2012 прийнято в експлуатацію Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю в Миколаївській області, відповідно до Декларації про готовність об`єкта до експлуатації «Реконструкція нежитлових приміщень ковбасного цеху по вул. 8 Поздовжня, 33-а, 33-а/3, 33-Б, в м. Миколаєві» №МК 14312180598.
В зазначеній декларації нежитлове приміщення відповідно до Державного класифікатора будівель і споруд ДК 018-2000, зазначено Код:1251.5, Категорія – ІІІ. (а.с.19).
ФОП ОСОБА_1 протягом 2020 року здійснював підприємницьку діяльність за видами діяльності за КВЕД 47.22 роздрібна торгівля м`ясом, 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах та 10.13 виробництво м`ясних продуктів, про що свідчить податкова декларація платника єдиного податку фізичної особи-підприємця (а.с.29).
20.04.2021 ГУ ДПС у Миколаївській області обрахувало за об`єктом нерухомості нежитлової будівлі ковбасного цеху за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 1102 кв.м., податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2020 рік в розмірі 11927,54 гривень та прийняло відповідне податкове повідомлення-рішення №0163776-2404-1402 (а.с. 8).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що нежитлова будівля ковбасного цеху за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 1102 кв.м., яка належить ОСОБА_1 , підпадає під дію п.п. «є» п. 266.2.2. ст.266 ПК України, та не є об`єктом оподаткування податком нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік, що свідчить про наявність підстав для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке. 
Частиною другою статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України "Про внесення змін  до  Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 №71-VIII запроваджено новий місцевий податок, а саме - податок на майно, який складається з трьох різновидів: транспортний податок, податок на майно, відмінне від земельної ділянки, та плата за землю.
За правилами підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки  є  фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які  є  власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Об`єктом оподаткування є  об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України).
Відповідно  до  підпункту 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України базою  оподаткування є  загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
Судом встановлено, що відповідно  до  відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач володіє на праві приватної власності:
нежитловою будівлею ковбасного цеху за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 1102 кв.м (а.с. 10-11).
Крім того, відповідно  до  витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець та видами його діяльності за КВЕД-10.13  є, зокрема,   виробництво м`ясних продуктів.
Положеннями підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України встановлюються податкові пільги із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
У даній справі спірним  є  питання можливості застосування підпункту  «є»  підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України щодо об`єкту нерухомого майна, що належать позивачу на праві власності.
Відповідно  до  підпункту  «є»  підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України  не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125)  Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F  КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Пунктом 30.1 статті 30 Податкового кодексу України визначено, що податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.
За положеннями підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України об`єкти нежитлової нерухомості -  будівлі,  приміщення, що  не віднесені відповідно до законодавства  до  житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють серед іншого  будівлі промислові та склади  (підпункт «ґ»).
Відповідно  до  Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 № 507,  будівлі промисловості  (криті  будівлі  промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено  до  підрозділу "Будівлі  нежитлові"  група  125 "Будівлі промислові та склади" клас 1251 "Будівлі промисловості".
До  будівель  промисловості  відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать  до  класу 1251 "Будівлі промисловості", який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 - "Будівлі  підприємств машинобудування та металообробної  промисловості", 1251.2 - "Будівлі  підприємств чорної металургії", 1251.3 - "Будівлі  підприємств хімічної та нафтохімічної  промисловості", 1251.4 - "Будівлі  підприємств легкої  промисловості,  1251.5 - "Будівлі  підприємств харчової промисловості", 1251.6 - "Будівлі  підприємств медичної та мікробіологічної  промисловості", 1251.7 - "Будівлі  підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості", 1251.8 - "Будівлі  підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості", 1251.9 - "Будівлі  інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне".
Визначення приналежності  будівлі до  того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.
Вірними є висновки суду першої інстанції, що «ковбасний цех» відноситься до будівель підприємств харчової промисловості.
Крім того, відповідно до проекту «Реконструкція нежитлових приміщень ковбасного цеху, по вул. 8 Повздожня, 33-а, 33-а/3, 33-Б, в м. Миколаїві», а також декларації про готовність об`єкта до експлуатації (а.с.19) зазначений об`єкт нерухомості прямо віднесений до коду 1251.5 ДК 018-2000.
Матеріали справи, а саме відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також   податкова декларація платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2020 рік (а.с.29) підтверджують, що позивач здійснював діяльність по КВЕД 10.13 - виробництво м`ясних продуктів.
При цьому, КВЕД 10.13 входить до секції С «Переробна промисловість», тобто підпадає під передбачені п.п. «є» п. 266.2.2. ст.266 ПК України межі секцій B-F КВЕД ДК 009:2010.
Також, судом вірно зазначено про недоведеність органом ДПС дійсності факту здачі позивачем зазначеного приміщення в оренду, лізинг, позичку протягом 2020 року.
За таких умов, висновок суду першої інстанції про неправомірність покладення контролюючим органом на позивача обов`язку зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, а відтак податкове повідомлення-рішення №0163776-2404-1402   від 20.04.2021 є  протиправним та вірно скасувано судом першої інстанції.
За встановлених обставин, доводи апелянта щодо відсутності в нього інформації про те, до якого класу Класифікатора відноситься нежитлова будівля, яка є об`єктом оподаткування у спірних правовідносинах, не є обґрунтованою підставою нарахування суми податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки.
Вірними є висновки суду першої інстанції, що звернення позивача до контролюючого органу в порядку п.п. 266.7.3. ст.266 ПК України є правом останнього, а не його обов`язком, що нівелює доводи відповідача про необхідність вчинення даних дій платником податків.
Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 02 серпня 2021 року, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст.328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає. 
Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області - залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий:                                                                                 Н.В.Вербицька

Суддя:                                                                                 О.В.Джабурія

          Суддя:                                                                                          К.В.Кравченко