КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                                     Апеляційне провадження № 22-ц/824/670/2022
                                                                                                                Справа № 758/1189/19
 П О С Т А Н О В А
Іменем    України

23 лютого 2022 року                                                                                           м. Київ
Київський апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
            головуючого судді                  Кашперської Т.Ц.,
            суддів                                       Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,
            за участю секретаря                Мороз Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Подільського районного суду м. Києва, ухвалене у складі судді Захарчук С.С. в м. Київ 11 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування,
заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -
в с т а н о в и в :
 
У січні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про стягнення страхового відшкодування, просила стягнути з ПрАТ «УПСК» на свою користь страхове відшкодування в розмірі 314646,62 грн.
Заявлені вимоги мотивувала тим, що 05 жовтня 2017 року уклала з відповідачем договір добровільного страхування наземного транспорту (Автокаско) № АЗЕК-046/000/17, за умовами якого застраховано автомобіль Toyota Rav4 д.н.з. НОМЕР_1 . 22 серпня 2018 року близько 11:30 в м. Славутич по вул. Курчатова, 1 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля Toyota Rav4 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля Сhevrolet Tacuma д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 22 серпня 2018 року ОСОБА_3 звернувся в ПрАТ «УПСК» з заявою-повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та надав всі необхідні відомості щодо її обставин. 22 серпня 2018 року відповідач направив свого представника для огляду пошкодженого автомобіля Toyota Rav4, який оглянув автомобіль, зафіксував пошкодження та зробив фотознімки.
28 серпня 2018 року близько 07:30 в м. Одеса по вул. Арнаутська, 28 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля Toyota Rav4 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля Nissan Leaf д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 29 серпня 2018 року відповідач звернувся до поліції з запитом про надання інформації та документів щодо дорожньо-транспортної пригоди, а 31 серпня 2018 року направив оцінювача для огляду автомобіля та встановлення пошкоджень. 
29 серпня 2018 року директором центральної дирекції страховика було направлено в Департамент врегулювання збитків з автотранспортних видів страхування ПрАТ «УПСК» повідомлення з усіма наявними матеріалами щодо обох дорожньо-транспортних пригод та орієнтовним розміром збитку, а з 28 серпня 2018 року відповідач проводив активне електронне листування з позивачем щодо направлення експерта для огляду пошкодженого автомобіля. 
04 вересня 2018 року позивач звернулася до відповідача з заявами про виплату страхового відшкодування, 13 вересня 2018 року відповідачем направлено лист, в якому зазначено про необхідність надати документи, які підтверджують сплату страхових платежів, що було виконано позивачем. 12 жовтня 2018 року відповідач направив позивачу лист, яким відмовив у здійсненні страхової виплати, посилаючись на те, що договір страхування нібито не набув чинності.
Вважає такі дії відповідача незаконними та такими, що грубо порушують права та законні інтереси позивача, оскільки позивач сплатила страховий платіж дійсно пізніше, ніж зазначено в п. 13.1 договору страхування, однак відповідач прийняв дану оплату та виконував умови договору страхування як після першої, так і після другої дорожньо-транспортної пригоди, тобто своїми діями відповідач сам підтвердив чинність договору страхування. Зокрема, відповідачем вчинялись конклюдентні дії, які свідчать про визнання ним та виконання договору страхування: прийнято страхові платежі, внесені 10 жовтня 2017 року та 01 вересня 2018 року; сплачені кошти відповідач не повернув і не намагався це зробити, навіть після повідомлення позивача про те, що договір не набрав чинності; на виконання договору страхування відповідачем направлялися представники для огляду пошкоджених автомобілів і велася активна переписка з метою погодження часу та інших умов проведення огляду автомобіля. Отже, дії відповідача свідчать про безумовне прийняття договору до виконання, а тому у сторін існують прямі обов`язки з його виконання і одностороння відмова від договору забороняється законом.
 
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 11 травня 2021 року в позові відмовлено.
 
Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність судового рішення вимогам ст. 263 ЦПК України, просила скасувати рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 травня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилалася на те, що судом першої інстанції не надано оцінки тим обставинам, що відповідач отримав оплату всіх страхових платежів та виконував умови договору добровільного страхування. Договір страхування є не лише підписаним, але й укладеним та таким, що набув чинності, не зважаючи на положення п. 12.3 договору страхування. З конклюдентних дій відповідача, які вона наводила в позові, вбачається, що по суті відповідач прийняв оферту позивача про зміну строків сплати страхового платежу та укладення підписаного раніше договору страхуванні зі зміненими строками оплати страхових платежів. Так, положення ч. 2 ст. 642 ЦК України встановлюють однією з форм прийняття оферти дію відповідно умов договору, яка засвідчує бажання особи укласти договір, і ця дія вважається прийняттям пропозиції. В даному випадку першою такою дією є прийняття відповідачем першого страхового платежу.
Вказувала, що законодавець не ставить в залежність наявність письмового підтвердження набрання договором страхування чинності, оскільки для цього достатнім є внесення першого страхового платежу та вчинення сторонами інших дій на виконання даного договору, які засвідчують їх схвалення цього правочину та прийняття його до виконання. 
Статтею 983 ЦК України прямо встановлено, що договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором. Договір страхування містить аналогічні положення про те, що даний договір набирає чинності не раніше внесення страхувальником першого страхового платежу. 
Наголошувала, що перший страховий платіж страхувальником було внесено 10 жовтня 2017 року. Відповідач в розумний строк після внесення даного платежу та його зарахування на рахунок відповідача не повідомив позивача про те, що договір страхування не набрав чинності, та не повернув страхові кошти, а також в подальшому без жодних зауважень прийняв ще один страховий платіж, сплачений майже через рік після першого страхового платежу 01 вересня 2018 року.
Вважала, що у разі, якщо договір не набрав чинності, відповідач зобов`язаний був у відповідності до імперативної вимоги ст. 1213 ЦК України повернути позивачу безпідставно набуте майно, однак цього зроблено не було.
Отже, конклюдентні дії відповідача свідчать про безумовне прийняття даного договору страхування до виконання, а тому у сторін існують прямі обов`язки з його виконання і одностороння відмова від договору страхування забороняється ст. 525 ЦК України.
Обов`язок страховика по здійсненню страхової виплати у разі настання страхового випадку закріплений у ст. 988 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про страхування».
Зауважувала, що суд не звернув уваги, що відповідач виконував всі умови договору та всі його дії свідчать про прийняття страхових внесків та на дію договору добровільного страхування транспортного засобу.
 
Від відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Посилався на те, що згідно положень ст. 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є розмір страхового платежу і строк його сплати. 
Умовами договору чітко передбачено, за яких умов договір набуває чинності, оскільки момент набуття чинності у договорах страхування перебуває у прямому зв`язку з такою ознакою як оплатність, а саме виконання страхувальником обов`язку щодо сплати страхового платежу у визначені строки. Умовами договору, зокрема п. 12.3, прямо передбачено, що несплата страхового платежу призводить до ненабуття чинності договором, а тому твердження позивача, що страховик додатково мав би повідомити його про ненабрання чинності договором, є безпідставними та не ґрунтуються на умовах договору.
Посилався на те, що оскільки договір не набув чинності, страховик не може нести жодних зобов`язань крім повернення суми фактично сплаченого страхового платежу після надання страхувальником відповідної письмової заяви, тому судовим рішенням обґрунтовано відмовлено в задоволенні позову.
Висловлював зауваження щодо розміру позовних вимог, які не є визнанням позову, а лише стосуються розрахунку розміру відшкодування, які позивач просив стягнути з відповідача, оскільки позивачем під час розрахунку розміру позовних вимог не враховано розмір франшизи.
 Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
 
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону відповідає.
 
Відмовляючи в позові ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем страховий платіж здійснено з пропуском строку, встановленого в договорі добровільного страхування наземного транспорту, в силу норм договору договір вважається таким, що не набув чинності, а тому правових підстав для задоволення позову немає.
Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.
 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля Toyota Rav4 д.н.з. НОМЕР_1 з тимчасовим дозволом керування ОСОБА_3 (а. с. 7).
05 жовтня 2017 року ОСОБА_1 та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») уклали договір добровільного страхування наземного транспорту (Автокаско) № АЗЕК-046/000/17 0000060, (а. с. 8 - 15) згідно якого забезпеченим транспортним засобом є Toyota Rav4 д.н.з. НОМЕР_1 . Предметом даного договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом, згідно з обраною програмою страхування (VIP + Економія).
Згідно п. 9 страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода.
Згідно п. 12 договір набуває чинності за умови попереднього надання транспортного засобу для огляду, але не раніше наступного дня за днем надходження на поточний рахунок страховика страхового платежу згідно з п. 13.1 договору. Договір припиняє дію о 24 годині 00 хвилин 05 жовтня 2018 року.
Згідно п. 12.3 договору в разі несплати або неповної сплати страхового платежу у визначені п. 13.1 договору строки і розміри та/або в разі ненадання транспортного засобу для огляду до початку дати, зазначеної в п. 12.1 договору, договір вважається таким, що не набув чинності. 
Згідно п. 12.4 якщо договір не набув чинності в зв`язку з тим, що транспортний засіб не був наданий на огляд до дати, зазначеної в п. 12.1 договору, а страхувальник вже сплатив страховику страховий платіж  та для повернення такого платежу страхувальник зобов`язаний надати страховику письмову заяву із зазначенням реквізитів для його перерахування. В такому випадку події, що стались з транспортним засобом до повернення платежу, не визнаються страховими випадками, та страховик не несе жодних зобов`язань, крім повернення суми фактично сплаченого страхового платежу страхувальнику.
Згідно п 13.1 страховий платіж у розмірі 22368,87 грн. підлягає сплаті до 06 жовтня 2017 року.
Згідно п. 13.2 страховий платіж у розмірі 14912,58 грн. підлягає сплаті виключно у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, протягом п`яти робочих днів з дня настання першої події, що має ознаки страхового випадку, але не пізніше дня подання заяви страхувальника на виплату страхового відшкодування.
Пунктом 14 договору встановлено розмір безумовної франшизи: за страховим випадком викрадення та будь-якими випадками при конструктивній загибелі транспортного засобу 10 %, за іншими випадками 1 %.
Згідно п. 17 договору вартість матеріального збитку визначається розцінками гарантійної станції технічного обслуговування, при цьому використовується вартість нормо-години такої СТО та інформація про вартість матеріалів та замінних деталей у офіційного дилера.
Згідно п. 20.1.1 у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, страхувальник зобов`язаний з місця настання події негайно, але не пізніше 60 хв. з моменту настання події, що має ознаки страхового випадку, повідомити про таку подію диспетчерську служби технічного асистансу страховика.
Згідно п. 20.1.5 у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, страхувальник зобов`язаний сплатити страховику страховий платіж на поточний рахунок страховика згідно з умовами п. 13.2 договору та надати страховику документи, що підтверджують факт такої сплати.
Згідно п. 20.5 страховик приймає рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування протягом десяти робочих днів з моменту отримання останнього документу згідно з умовами договору. У разі прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування страховик повідомляє про це страхувальника письмово з обґрунтуванням причин відмови протягом 15 робочих днів з моменту прийняття такого рішення.
Згідно п. 23.1 сторони можуть вносити зміни і доповнення до цього договору шляхом укладення додаткових договорів.
 
На а. с. 17 - 18 наявні копії дублікатів чеків АТ КБ «ПриватБанк» щодо сплати ОСОБА_1 страхового платежу згідно договору № АЗЕК-046/000/17 0000060 від 05 жовтня 2017 року, згідно яких 01 вересня 2018 року нею сплачено на користь страховика 14912,60 грн., 10 жовтня 2017 року - 22368,87 грн.
 
На а. с. 53 знаходиться копія реєстрації інформації при ДТП № 3410218 Smile Assistance, час реєстрації 22 серпня 2018 року 11:42:02, дата події 22 серпня 2018 року 11:48:00.
22 серпня 2018 року ОСОБА_3 подав до ПрАТ «УПСК» заяву-повідомлення про страховий випадок (ДТП), що стався в м. Славутич 22 серпня 2018 року о 11:30, про подію повідомлено поліцію м. Славутич, протокол про адміністративне правопорушення складено на ОСОБА_3 (а. с. 21 - 22).
28 серпня 2018 року ОСОБА_3 подав до ПрАТ «УПСК» заяву-повідомлення про страховий випадок (ДТП), що стався в м. Одеса 28 серпня 2018 року о 07:30, про подію повідомлено поліцію м. Одеса, протокол про адміністративне правопорушення складено на ОСОБА_3 (а. с. 23 - 24).
04 вересня 2018 року ОСОБА_1 подала до ПрАТ «УПСК» заяву на виплату страхового відшкодування за пошкоджений в результаті страхового випадку, який стався 22 серпня 2018 року, транспортний засіб Toyota Rav4 д.н.з. НОМЕР_1 (а. с. 19).
На а. с. 25 - 26 знаходиться копія рахунку-фактури ТОВ «ВіДі Пальміра» від 29 серпня 2018 року за ремонтні роботи автомобіля Toyota Rav4 д.н.з. НОМЕР_1 вартістю 223264,84 грн. з ПДВ. 
На а. с. 27 знаходиться копія рахунку-фактури ТОВ «ВіДі Пальміра» від 30 серпня 2018 року за ремонтні роботи автомобіля Toyota Rav4 д.н.з. НОМЕР_1 вартістю 91381,78 грн. з ПДВ.
На а. с. 54 - 58 знаходиться копія ремонтної калькуляції від 03 вересня 2018 року на суму 87563,90 грн. з ПДВ.
На а. с. 32 - 33 наявна копія акту огляду транспортного засобу від 22 серпня 2018 року, складеного за участі представника страховика ПрАТ «УПСК», власника автомобіля та учасника ДТП ОСОБА_3 .
На а. с. 34 - 35 наявна копія протоколу огляду транспортного засобу від 31 серпня 2018 року, складеного за участі представника страховика ПрАТ «УПСК», власника автомобіля та учасника ДТП ОСОБА_3 
29 серпня 2018 року директором ЦД ПрАТ «УПСК» направлено повідомлення № 117 на ім`я директора департаменту врегулювання збитків з автотранспортних видів страхування ПрАТ «УПСК», що 22 серпня 2018 року о 11:30 в м. Славутич та 28 серпня 2018 року о 07:30 в м. Одеса сталися ДТП, застрахований транспортних засіб Toyota Rav4 д.н.з. НОМЕР_1 порушив ПДР, в результаті чого відбулось зіткнення з іншими транспортними засобами, договір страхування № АЗЕК-046/000/17 0000060 від 05 жовтня 2017 року, страхова сума 1 059 132,08 грн., програма страхування VIP + Економія, орієнтовна сума збитку 100000 грн., заяви-повідомлення додаються (а. с. 36).
На а. с. 37 знаходиться копія запиту ПрАТ «УПСК» на ім`я ГУ НП в Одеській області, в якій відповідач просив надати копію схеми ДТП, копію письмових пояснень учасника (свідків) ДТП, фотографії з місця скоєння ДТП.
На а. с. 51 знаходиться копія листа ГУ НП в Одеській області від 17 вересня 2018 року щодо перенаправлення запиту ПрАТ «УПСК» на ім`я УПП в Одеській області ДПП для розгляду і надання відповіді.
На а. с. 38 - 43 знаходиться копія листування засобами електронного зв`язку з представником страховика за 28 серпня 2018 року щодо участі аварійних комісарів в огляді автомобіля Toyota Rav4 д.н.з. НОМЕР_1 .
На а. с. 44 знаходиться копія листа ПрАТ «УПСК» на ім`я ОСОБА_1 від 13 вересня 2018 року, в якому страховик для прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування, керуючись п. 20.2 договору страхування, просив надати документи, завірені банківською установою, які підтверджують сплату страхових платежів.
На а. с. 60 знаходиться копія відповіді директора юридичного департаменту ПрАТ «УПСК» на службову записку від 12 вересня 2018 року, згідно якої за договором, який не набув чинності, не може бути прийнято рішення ні про виплату, ні про відмову у виплаті страхового відшкодування (п. 23.2.3 договору страхування не розповсюджується на випадки, коли договір страхування не набув чинності).
Листом від 12 жовтня 2018 року ПрАТ «УПСК» повідомило ОСОБА_1 , що відповідно до п. 13.1 договору страховий платіж у розмірі 22368,87 підлягає сплаті до 06 жовтня 2017 року, а наданий нею дублікат чеку свідчить про те, що страховий платіж в зазначеній сумі було сплачено 10 жовтня 2017 року та зараховано на рахунок страховика 11 жовтня 2017 року, про що свідчать дані бухгалтерського обліку ПрАТ «УПСК»; згідно з умовами п. 12.3 договору в разі несплати або неповної сплати страхового платежу у визначені п. 13.1 договору строки і розміри та/або в разі ненадання транспортного засобу для огляду до початку дати, зазначеної в п. 12.1 договору, - договір вважається таким, що не набув чинності; враховуючи вищевикладене та керуючись п. 12.3 договору страхування, у ПрАТ «УПСК» відсутні правові підстави для виплати їй страхового відшкодування за заявленими подіями (а. с. 45).
На а. с. 47 наявна копія інформації по договору страхування, в тому числі за платежами за договором, згідно якої 11 жовтня 2017 року ОСОБА_1 сплачено 22368,87 грн., 03 вересня 2018 року - 14912,60 грн.
 
Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.
 
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
 
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
 
Відповідно до ст. 626, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
 
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Відповідно до ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
 
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).
Відповідно до ст. 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 983 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.
 
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
 
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
 
Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
 
Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Договір страхування повинен містити, зокрема, права та обов`язки сторін і відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору; інші умови за згодою сторін.
 
Із матеріалів справи вбачається, що страхувальник ОСОБА_1 підписала договір страхування, жодних зауважень чи застережень щодо його змісту не надала.
 
Погоджуючись із умовами договору, позивач підтвердила свою згоду, що згідно п. 12.3 його умов, в разі несплати або неповної сплати страхового платежу у визначені п. 13.1 договору строки і розміри договір вважається таким, що не набув чинності.
 
Оскільки судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 не виконала істотні умови укладеного між сторонами договору добровільного страхування, не сплативши у визначений п. 12.1 строк перший страховий платіж, внаслідок чого договір вважається таким, що не набув чинності, то дії відповідача по наданню обґрунтованої відмови від здійснення страхової виплати узгоджуються з положеннями 983 ЦК України і не суперечать умовам договору страхування, відтак правильними є висновки суду першої інстанції, з якими погоджується апеляційний суд, про відсутність зобов`язання страховика здійснювати страхову виплату, навіть якщо страховий випадок відбувся, та про відмову в позові.
 
Не спростовують висновків суду першої інстанції, не суперечать встановленим судом обставинам і відхиляються апеляційним судом доводи позивача в апеляційній скарзі, що договір страхування є не лише підписаним, але й укладеним.
При цьому необхідно розмежовувати поняття «укладення договору» та «набрання чинності договором».
Так, згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, тоді як набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки по договору.
Таким чином, момент укладення договору може не збігатися з моментом набрання ним чинності, який в даному випадку визначається пунктом 12.1 договору страхування № АЗЕК-046/000/17 від 05 жовтня 2017 року, яким встановлено істотну умову щодо строків сплати страхового платежу, яких позивачем дотримано не було, наслідком чого стало ненабрання чинності цим договором.
 
Не можна погодитися з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції не надано належної оцінки отримання відповідачем сплати всіх страхових платежів, направлення представників для огляду забезпеченого транспортного засобу і ведення листування з позивачем з приводу погодження часу та інших умов проведення огляду пошкодженого автомобіля, що, на думку, ОСОБА_7 , згідно з вимогами ч. 2 ст. 642 ЦК України є прийняттям відповідачем оферти позивача про зміну строків сплати страхового платежу та укладення підписаного раніше договору страхування зі зміненими строками оплати страхових платежів.
Такі доводи є неспроможними з огляду на те, що положеннями ст. 642 ЦК України врегульовано прийняття пропозиції укладення договору, а не внесення змін до договору, який уже є укладеним, однак чинності не набув.
Згідно п. 25.1 договору страхування всі зміни та доповнення до цього договору вносяться сторонами у письмовій формі шляхом підписання повноважними представниками сторін додаткового договору.
Таким чином, сторонами при укладенні договору добровільного страхування АЗЕК-046/000/17 від 05 жовтня 2017 року було погоджено чіткі умови і письмову форму внесення змін та доповнень до нього.
Будь-яких додаткових договорів ОСОБА_7 та ПрАТ «УПСК» до договору добровільного страхування АЗЕК-046/000/17 від 05 жовтня 2017 року, в тому числі щодо строку і умов набрання ним чинності, не укладалось.
 
Крім того, апеляційний суд враховує, що вчинення відповідачем дій на виконання договору (направлення представників для огляду транспортного засобу, листування з позивачем і органами поліції) щодо направлення документів для встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди здійснювалось страховиком до виявлення порушення позивачем умов п. 12.3 договору і встановлення обставин ненабрання договором чинності, оскільки копії квитанцій про сплату страхових платежів від 10 жовтня 2017 року та від 01 вересня 2018 року позивач направила на запит відповідача лише на початку жовтня 2018 року, що нею самою визнано в позовній заяві.
 
Не ґрунтуються на вимогах закону та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що договір набув чинності, незважаючи на положення п. 12.3 договору страхування, з огляду на те, що дані умови договору в судовому порядку недійсними не визнавалися і підлягали виконанню, а сама по собі незгода позивача з окремими положеннями договору не впливає на їх обов`язковість. 
 
Не спростовують висновків суду першої інстанції доводи позивача в апеляційній скарзі, що договір страхування містить положення, аналогічні ст. 983 ЦК України, що даний договір набирає чинності не раніше внесення страхувальником першого страхового платежу, оскільки це дійсно передбачено положеннями п. 12.1 договору, які не суперечать положенням п. 12.3 договору і діють у сукупності з ними.
 
Є необґрунтованими та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що відповідач в розумний строк після внесення першого страхового платежу і його зарахування на рахунок не повідомив позивача про те, що договір страхування не набрав чинності та не повернув кошти, а в подальшому прийняв ще один страховий платіж, сплачений майже через рік, хоча відповідно до імперативної вимоги ст. 1213 ЦК України був зобов`язаний повернути позивачу безпідставно набуте майно, однак цього зроблено не було.
Дійсно, відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Разом із тим, положення цієї статті не передбачають ініціативу з повернення безпідставно набутого майна його отримувачем, а з вимогою про повернення безпідставно отриманих страхових платежів ОСОБА_7 до ПрАТ «УПСК» не зверталася.
Разом із тим, позивач не позбавлена можливості звернутися до страховика з вимогою про повернення страхових платежів, що також зазначено у відзиві ПрАТ «УПСК» на апеляційну скаргу.
 
Апеляційний суд також враховує доводи ПрАТ «УПСК» у відзиві на апеляційну скаргу, що розрахунок розміру страхового відшкодування, який просила стягнути позивач, здійснено без урахування франшизи, яка відповідно до п. 14.3 договору складає 1 % від страхової суми 1059132,08 грн., тобто 10591,32 грн. за кожною подією, а також, що оскільки другий страховий платіж було сплачено ОСОБА_7 після спливу п`яти робочих днів після настання першого страхового випадку всупереч п. 13.2 договору, страхове відшкодування в разі обґрунтованості вимог позивача мало виплачуватися в розмірі 60 % від визначеного по страховому випадку згідно з умовами договору.
 
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про відмову в позові, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.
 
Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, зводяться до незгоди із рішенням суду першої інстанції і переоцінки доказів, а також власному помилковому тлумаченні позивачем норм матеріального права, та не спростовують висновків суду першої інстанції.
 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в рішенні суду першої інстанції, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних по суті висновків суду.
 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
 
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 травня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
            
Повний текст постанови складено 28 лютого 2022 року.

Головуючий:                                                                                     Кашперська Т.Ц.
 
Судді:                                                                                                  Фінагеєв В.О.
 
                                                                                                            Яворський М.А.