Ухвала
 
09 лютого 2022 року
м. Київ
справа № 569/18837/19
провадження № 61-1728ск22
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В., розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 серпня 2021 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною,
ВСТАНОВИВ:
27 січня 2022 року  ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 засобами поштового зв'язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 серпня 2021 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року у вищевказаній справі зпропуском строку на касаційне оскарження.
Так, відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Частиною першою статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Встановлено,  що оскаржену  постанову Рівненського апеляційного суду прийнято                    23 грудня 2021 року, дата складення повного тексту постанови не вказана.
Відповідно до вимог статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Таким чином, останній день касаційного оскарження зазначеного судового рішення припадав на 24 січня 2022 року.
Касаційна   скарга   подана   заявником  27 січня 2022 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 ЦПК України.
В касаційній скарзі порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 серпня 2021 року та постанови Рівненського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року. Зазначено, що представник заявника отримав копію оскарженої постанови під розписку в суді 30 грудня 2021 року, а заявник отримав поштою 06 січня 2022 року. 
За змістом пункту 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції.
Однак, будь-яких належних доказів на підтвердження дати отримання копії повного тексту оскарженої постанови суду апеляційної інстанції до касаційної скарги не долучено.
Несвоєчасне отримання копії судового рішення не змінює визначений законом строк і порядок касаційного оскарження, а може бути лише підставою для його поновлення у разі подання відповідної заяви з наданням доказів.
Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).
Відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК Україникасаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. 
При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті                    394 цього Кодексу.
З огляду на викладене, заявнику необхідно подати до суду касаційної інстанції заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення разом із доказами отримання заявником та його представником повного тексту оскарженої постанови Рівненського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року.
Такими доказами можуть бути, зокрема, оригінал або належним чином супровідний лист, поштовий конверт, довідка суду тощо.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення цих недоліків.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 серпня 2021 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року залишити без руху.
Надати заявнику для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, настануть наслідки передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                         Є. В.  Петров