ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

26 січня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/7088/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Щербака А.А.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року (суддя 1-ї інстанції Калашник Ю.В.) у справі №280/7088/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,- 

ВСТАНОВИВ:
11.08.2021 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнати протиправною бездіяльність відповідача, що дає право на призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання, щодо не зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді половини строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту в період з 01.09.1981 по 29.06.1985, тривалістю 01 рік 11 місяців, зобов`язання відповідача здійснити позивачу, як судді у відставці, перерахунок, враховуючи стаж на посаді судді 26 років 04 місяці, починаючи з 19 лютого 2020 року, з урахуванням виплачених сум.
В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що відповідачем протиправно зменшено стаж роботи позивача на посаді судді, не зарахувавши до стажу половину строку навчання на денному факультеті Харківського юридичного інституту. Зазначає, що п. 11 розділу ХІІІ перехідних положень Закону №2453 встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим законом. Отже, позивача має право на зарахування до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, половини строку навчання у вищому навчальному закладі.
Рішенням  Запорізького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді половини строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту в період з 01.09.1981 по 29.06.1985, тривалістю 01 рік 11 місяців.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  зарахувати ОСОБА_1 , як судді у відставці, до стажу роботи на посаді судді, який дає право на призначення та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання у вищому навчальному закладі Харківському юридичному інституті – 01 рік 11 місяців. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  здійснити з 19.02.2020 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ,  враховуючи стаж на посаді судді 26 років 04 місяці, з урахуванням виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог відмовлено. 
Відповідачем на вказане рішення суду подано апеляційну скаргу, в якій зазначає на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимоги та прийняти  нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Апеляційна скарга обґрунтована невірним застосування норм матеріального права, оскільки стаж роботи на посаді судді позивачу було обраховано у відповідності до норм Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№1402).
Позивач  не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що позивач є суддею у відставці та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23.02.2021, яке набрало законної сили 26.03.2021, у справі №280/9616/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання, згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області від 17.03.2020 №   08-02/975, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.
На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.02.2021 у справі №280/6916/20, відповідачем 02.04.2021 здійснений перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 19.02.2020.
Під час перерахунку відповідачем визначений стаж роботи на посаді судді 24 роки 5 місяців 9 днів та позивачу відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання - 58%. 
На звернення позивача щодо врахування періоду навчання у вищому навчальному закладі до стажу роботи на посаді судді, відповідач листом №8234-8093/Я-02/8-0800/21 від 25.06.2021 надав відповідь, відповідно до якої зазначав про те, що стаж роботи позивача на посаді судді становить 24 роки 5 місяців 9 днів. Підстави для зарахування до стажу періоду роботи періоду навчання - відсутні.
Не погоджуючись із діями відповідача про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції частково задовольняючи позов дійшов висновку про протиправність дії відповідача щодо зменшення стажу роботи позивача на посаді судді та не  зарахування  до стажу судді спірний період.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги доходить висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини третьої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Закон  № 2453-VI) [у редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення”, які визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016, тобто у редакції Закону України від 12.12.2015 № 192-VIII “Про забезпечення права на справедливий суд” (далі – Закон №192-VIII)] щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
За правилами частини першої статті 120 Закону № 2453-VI, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.
Згідно із вимогами статті 135 Закону № 2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:
1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України;
2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;
3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.
Водночас відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI (в редакції, яка діяла до 28.03.2015 – набрання чинності Законом № 192-VIII, яким Закон №2453-VI було викладно в новій редакції) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.
До набрання чинності Законом № 2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом від 15.12.1992 № 2862-ХІІ “Про статус суддів” (далі – № 2862-ХІІ).
Відповідно до частини першої статті 43 Закону № 2862-ХІІ, кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.
Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
На час набрання чинності Законом № 2453-VI (30.10.2010) діяла постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 “Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів”.
Згідно з пунктом 3-1 вказаної постанови Кабінету Міністрів України до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
Крім того, відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 “Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів”, чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Таким чином, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом № 2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів.
Враховуючи зазначене, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції,  до загального стажу роботи позивача, який дає право на відставку, належить враховувати, крім роботи на посаді судді, половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Харківському юридичному інституті з 01.09.1981 по 29.06.1985.
Крім того, колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає, що стаж судді , який дає право на відставку позивача був визначений ще у 2010р., і такий складав 26 років 04 місяці 09 днів. (а.с. 32).
Нормами чинного законодавства передбачено здійснення перерахунку призначених відповідачем пенсій, довічного грошового утримання, грошового забезпечення. Проте відповідач не послався на норми чинного законодавства, що б надали право здійснити перерахунок стажу, під час здійснення такого перерахунку.
З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись ст. ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі №280/7088/21 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак