ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 року	Львів	Справа № 140/805/22 пров. № А/857/3597/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді:                                             Кухтея Р.В.
суддів:                                                                        Носа С.П., Шевчук С.М., 
з участю секретаря судового засідання:            Кахнич Г.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 25 січня 2022 року про відмову у відкритті провадження (постановлена суддею Каленюк Ж.В. у м. Луцьку) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та стягнення коштів,

                                                      в с т а н о в и в :

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі – ГУ ПФУ, пенсійний орган, відповідач), в якому просив визнати протиправною відмову щодо невиплати йому пенсії за період з 01.04.2019 по 31.10.2021 в сумі 168205,38 грн та стягнути заборгованість з виплати нарахованої, але невиплаченої суми пенсії у цьому розмірі та за вказаний за період, з нарахуванням компенсації за порушення строків її виплати.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25.01.2022 було відмовлено у відкритті провадження по справі.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для відкриття провадження у справі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не провів аналіз статей 382, 383 КАС України на предмет їх відповідності статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-XII від 09.04.1992 (далі – Закон №2262-XII), у поєднанні з нормами Конституції України та міжнародного права, яким гарантуються майнові права. Відтак вважає, що суд не забезпечив судовий захист гарантований Конституцією України прав і свобод та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити її залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.
Відтак, в контексті положень ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
При цьому, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення судового засідання та вважає за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
Відмовляючи у відкритті провадження по справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач вправі оскаржити рішення, дії, бездіяльність державного виконавця щодо примусового виконання рішення суду у справі №140/6549/21 шляхом звернення до суду з окремим позовом до органу державної виконавчої служби, а не звертатися до суду із новим позовом до сторони, яка є боржником у виконавчому провадженні з позовними вимогами, що мають на меті забезпечення виконання рішення суду у цій справі.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З матеріалів справи видно, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 по справі №140/6549/21, яке набрало законної сили 05.10.2021, визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ щодо нeпроведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 відповідно до статей 43, 63 3акону №2262-XII, положень постанови Кабінету Міністрів України №704 вiд 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі – Постанова №704), з обов`язковим врахуванням розмірів основних, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, за відповідною посадою, з 01.04.2019, на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої Волинським обласним військовим комісаріатом №ХА-16306/19 від 20.11.2020 та зобов`язано відповідача здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату позивачу пенсії відповідно до вказаних норм, з обов`язковим врахуванням розмірів основних, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, за відповідною посадою, на підставі зазначеної довідки.
27.10.2021 Волинським окружним адміністративним судом за заявою позивача було видано виконавчий лист №18868/2021, строк пред`явлення якого до виконання - до 06.10.2024.
На виконання рішення суду ГУ ПФУ у добровільному порядку провело з 01.04.2019 перерахунок пенсії ОСОБА_1 , однак виплату перерахованої пенсії у сумі 168205,38 грн за період з 01.04.2019 по 31.10.2021 не здійснило. 
Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 01.11.2021 було відкрито виконавче провадження №67316676 за виконавчим листом від 27.10.2021 №18868/2021, який повернуто стягувачу постановою державного виконавця від 10.12.2021.
Дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що спірні правовідносини фактично виникли у зв`язку з неналежним виконанням рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 по справі №140/6549/21.
Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
Згідно ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до частини 1 статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Виконання судового рішення може відбуватися у добровільному та примусовому порядку, а судовий контроль за виконанням рішення суду здійснює суд, що його ухвалив.
Так, на виконання рішення суду по справі №140/6549/21 ГУ ПФУ здійснило перерахунок пенсії позивача за період з 01.04.2019 по 31.10.2021, однак виплату перерахованої пенсії в сумі 168205, 38 грн не здійснило.
У той же час, вказаним судом рішенням відповідача зобов`язано також здійснити виплату перерахованої пенсії, тобто питання виплати позивачу пенсії охоплюється рішенням суду, ухваленого у справі №140/6549/21 та належить до предмета його виконання.
Не зважаючи на це, позивач, не погоджуючись з повнотою виконання цього рішення, звернувся до суду з новим позовом, фактичною підставою якого є його незгода з бездіяльністю пенсійного органу щодо виконання рішення суду в частині виплати пенсії, нарахованої у зв`язку з проведенням її перерахунку за період з 01.04.2019 по 31.10.2021.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 372 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Згідно ч.1 ст.382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Системний аналіз наведених вище положень КАС України дає підстави дійти висновку, що процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
Зазначені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі. Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.
Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Колегія суддів зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.
Вказане узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 16.01.2019 по справі №686/23317/13-а, від 06.02.2019 по справі №816/2016/17, а також у постановах Верховного Суду від 20.02.2019 по справі № 806/2143/15, від 11.12.2020 по справі № 826/13146/18, які в силу положень ч.5 ст.242 КАС України мають бути враховані при розгляді цієї справи.
З аналізу позовних вимог та вимог апеляційної скарги слідує, що вимоги позивача в частині визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ щодо невиплати йому нарахованої пенсії за період з 01.04.2019 по 31.10.2021 та стягнення заборгованості з її виплати пенсії, фактично спрямовані на виконання іншого судового рішення, а саме рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 по справі №140/6549/21.
Вважаючи бездіяльність пенсійного органу протиправною, позивач обрав спосіб захисту порушеного права шляхом подання позову про визнання протиправними дій (бездіяльності) відповідача, вчинених (допущеної) при виконанні рішення суду. 
Однак, спірні правовідносини в даній справі між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення, тому у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження та КАС України. Однак, невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження, а вимоги про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яка допущена на виконання судового рішення, в іншому (новому) судовому провадженні не можуть розглядатися.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22.08.2019 по справі №522/10140/17, від 21.11.2019 по справі №802/1933/18-а.
Верховний Суд у постанові від 11.12.2020 по справі №826/13146/18, вирішуючи подібний спір, пов`язаний з виконанням судового рішення зазначив, що у цій справі поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити як поняття, що стосується спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а також спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду.
Таким чином, ініційований позивачем спір не може бути вирішеним як адміністративним судом, так і в інших судових юрисдикціях, оскільки стосується вимог про зобов`язання відповідача виконати у бажаний для позивача спосіб чинне рішення суду від 02.09.2021 по справі №140/6549/21.
В контексті наведеного, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач повинен звертатися до суду в порядку статей 382, 383 КАС України (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), чи ініціювати питання про встановлення способу і порядку виконання судового рішення згідно статті 378 цього Кодексу, а не пред`являти новий адміністративний позов.
Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

                                                п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 25 січня 2022 року про відмову у відкритті провадження по справі №140/805/22 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	С. П. Нос 	
 	 	С. М. Шевчук  	
Повне судове рішення складено 04.04.2022