ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
07 лютого 2022 року           справа №360/4655/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., 
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення  Луганського  окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року у справі  №360/4655/21 (головуючий І інстанції Пляшкова К.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - 
                                                       ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
-визнати протиправними дії відповідача, який відмовив позивачу в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»;
-зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років згідно з пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 02 грудня 2020 року, зарахувавши до вислуги років для призначення пенсії період з 31 серпня 2014 року по 07 листопада 2015 року, з 07 листопада 2015 року по 30 квітня 2018 року безпосередньої участі в антитерористичній операції та з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2020 року безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці, загальною вислугою років для призначення пенсії - 31 рік 07 місяців 1 днів, здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням раніше проведених виплат.
В обґрунтування позову зазначив, що  є пенсіонером та перебуває на обліку у відповідача.
Пенсія позивачу призначена відповідачем з 02 грудня 2020 року відповідно до пункту «б» статті 12 Закону № 2262-ХІІ як поліцейському - особі, зазначеній у пункті «б» статті 12 цього Закону, по досягненню на день звільнення зі служби 45-річного віку, за наявності у позивача страхового стажу більше 25 років, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції.
Починаючи з 01 квітня 2021 року розмір пенсії позивача обчислено відповідачем відповідно до пункту «а» статті 21 Закону № 2262-ХІІ, а саме у розмірі 60 відсотків сум грошового забезпечення (особам з інвалідністю внаслідок війни 3 групи).
23 липня 2021 року звернувся до відповідача із заявою від 23 липня 2021 року про ухвалення рішення про призначення, перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ.
Листом від 11 серпня 2021 року відповідач відмовив позивачу в переведенні його з пенсії по інвалідності та призначенні пенсії за вислугу років в зв`язку з відсутністю у позивача календарної вислуги років 25 календарних років і більше. 
Рішенням Луганського  окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо неприйняття рішення про переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності, призначеної за статтею 18 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за заявою від 23 липня 2021 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області прийняти рішення про переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності, призначеної за статтею 18 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 23 липня 2021 року із зарахуванням до вислуги років для призначення пенсії період з 31 серпня 2014 року по 07 листопада 2015 року, з 07 листопада 2015 року по 30 квітня 2018 року безпосередньої участі в антитерористичній операції та з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2020 року безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці, загальною вислугою років для призначення пенсії - 30 років 07 місяців 14 днів, здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням раніше проведених виплат.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги.
Судом першої інстанції не враховано, що позивач звернувся до відповідача щодо перерахунку пенсії з заявою довільної форми, відповідно до ЗУ «Про звернення громадян».
Надані позивачем документи, не дають можливість ідентифікувати особу, та не відповідають нормам Порядку № 3-1, тому відповідачем за такими документами рішень про відмову в перерахунку пенсії позивачу не приймалось, а листом від 11 серпня 2021 року № 3088-3213/Г-02/8-1200/21 надано відповідь-роз`яснення на звернення громадянина в порядку Закону України «Про звернення громадян». Враховуючи положення статті 3 Закону України «Про звернення громадян», відповідач вважає, що відповідь-роз`яснення управління не є актом, який за нормами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України може бути оскаржено до суду.
Також, календарна вислуга позивача складає 18 років 02 місяці 20 днів, яка є недостатньою для призначення пенсії за пунктом «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ. Саме календарна вислуга років є визначальною для набуття права на призначення такої пенсії.
Позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржується.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
З огляду на наведене суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача, не надаючи оцінку судовому рішенню в тій частині, яка сторонами не оскаржується.
Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає заяву у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
Позивач ОСОБА_1 з 19 липня 2004 року по 06 листопада 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України (ГУМВС України у Луганській області), з 07 листопада 2015 року по 01 грудня 2012 року - в Національній поліції України, з 01 грудня 2020 року звільнений зі служби в поліції за пунктом 2 (через хворобу) частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію», з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 18 років 02 місяці 21 день, у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги): 13 років 04 місяці 28 днів, загальний трудовий стаж: 30 років 07 місяців 14 днів (арк. спр. 12, 15, 16, 19-20).
ГУНП в Луганській області на адресу ГУПФУ в Луганській області направлено подання про призначення пенсії ОСОБА_1 від 18 грудня 2020 року, до якого серед іншого додано такі документи для призначення пенсії: заяву про призначення пенсії від 14 грудня 2020 року, грошовий атестат від 10 грудня 2020 року, довідку про додаткові види грошового забезпечення від 10 грудня 2020 року, витяг з наказу від 30 листопада 2020 року, витяг з наказу від 03 грудня 2020 року, заяву на індексацію від 14 грудня 2020 року, заяву на надбавку УБД від 14 грудня 2020 року, копію посвідчення УБД від 14 грудня 2020 року, довідку АТО від 14 грудня 2020 року, свідоцтво про хворобу від 16 листопада 2020 року, довідку ПФУ форми ОК-5 від 11 серпня 2020 року, копію трудової книжки, довідку УКЗ від 03 грудня 2020 року (арк. спр. 58-73).
Відповідно до витягу з наказу ГУНП в Луганській області від 30 листопада 2020 року № 1391 о/с, витягу з наказу ГУНП в Луганській області від 03 грудня 2020 року № 1408 о/с, розрахунку вислуги років для призначення пенсії, подання про призначення пенсії від 18 грудня 2020 року вислуга років станом на 01 грудня 2020 року для призначення пенсії ОСОБА_1 складає 30 років 07 місяців 14 днів, у тому числі календарна вислуга років складає: 18 років 02 місяці 20 днів, страховий стаж станом на 01 грудня 2020 року для призначення пенсії складає 12 років 04 місяці 24 дні (арк. спр. 15, 16, 19-20, 58-59, 66).
За заявою позивача від 16 березня 2021 року згідно з протоколом ГУПФУ в Луганській області від 01 квітня 2021 року позивачу призначено пенсію по інвалідності згідно з Законом № 2262-ХІІ, розмір якої обчислено відповідно до пункту «а» статті 21 Закону № 2262-ХІІ, а саме 60 відсотків відповідних сум грошового забезпечення (особам з інвалідністю внаслідок війни 3 групи) (арк. спр. 74-75).
ОСОБА_1 звернувся до ГУПФУ в Луганській області із заявою від 23 липня 2021 року про перерахунок його пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ (арк. спр. 46).
Листом від 11 серпня 2021 року № 3088-3213/Г-02/8-1200/21 ГУПФУ в Луганській області повідомило позивачу про відсутність підстав для призначення пенсії відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ через недостатність календарної вислуги років позивача. Також повідомлено про відсутність підстав для прийняття ГУПФУ в Луганській області рішення щодо призначення чи відмови у призначенні пенсії за вислугу років, оскільки заява від 23 липня 2021 року надана ОСОБА_1 всупереч нормам Порядку № 3-1, а документи, які містяться в пенсійній справі, а також документи, додані до звернення, не дають права на перегляд розміру призначеної пенсії (арк. спр. 90-91).
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов виходив з того, що у позивача наявний необхідний стаж для переведення на пенсію за вислугу років, а відповідач зобов`язаний прийняти рішення за наслідком розгляду заяви позивача.
Оцінка суду.
Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ).
Згідно з пунктом «б» статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби): особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.
Частиною першою статті 17 Закону № 2262-ХІІ визначено вичерпний перелік видів служби та періодів часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом.
Частиною другою статті 17 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.
Згідно з частиною четвертою статті 17 Закону № 2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
Відповідно до статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до абзаців першого, дванадцятого пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону (абзац тринадцятий пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ).
Відповідно до абзацу першого пункту «б» статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.
На виконання зазначених вимог Закону № 2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України 17 липня 1992 року прийнято постанову № 393, якою затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі Порядок № 393).
На підставі системного аналізу зазначених положень Закону № 2262-ХІІ, суд дійшов висновку, що при обчисленні вислуги років, необхідної для призначення пенсії відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ, необхідно керуватися Порядком № 393.
Згідно з пунктом 1 Порядку № 393 для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема: військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту; служба в органах внутрішніх справ України, органах і підрозділах цивільного захисту на посадах начальницького і рядового складу, Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу з дня призначення на відповідну посаду.
Абзацом першим пункту 2 Порядку № 393 визначено, що до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», під час призначення пенсії згідно з пунктом «а» статті 12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби.
За приписами підпункту «а» пункту 3 Порядку № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за три місяці - час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.
Згідно з розрахунком вислуги років для призначення пенсії та довідками від 09 листопада 2020 року № А-1623, від 08 грудня 2020 року № А-1706 ОСОБА_1 в період проходження служби в ОВС та Національній поліції брав безпосередню участь:
в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення Антитерористичної операції на території Луганської області в період з 31 серпня 2014 року по 07 листопада 2015 року, з 07 листопада 2015 року по 30 квітня 2018 року;
у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні її здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів на території Луганської області в період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2020 року (арк. спр. 17, 18, 19-20).
Зазначені обставини відповідачем не заперечуються.
Крім того, відповідач, приймаючи подання про призначення пенсії та розрахунок вислуги років, погодився із даними щодо вислуги років позивача (як календарної, так і пільгової).
За наслідками розгляду справи № 480/4241/18 Верховний Суд в складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 14 квітня 2021 року зробив такі правові висновки:
1. В цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).
2. Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393.
Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що Закон № 2262-ХІІ, зокрема, пункт «а» статті 12 визначає мінімальний розмір вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугу років за цим Законом та для позивача він складає 25 календарних років і більше. В свою чергу, положеннями статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ, підпункту «а» пункту 3 Порядку № 393 та підпункту «в» пункту 3 Порядку № 393 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2001 року № 1497, які діяли до 27 липня 2011 року), передбачено визначення вислуги років у пільговому обчисленні, а посилання відповідача на необхідність врахування виключно календарної вислуги років є необґрунтованими та суперечать зазначеним вище положенням Закону № 2262-ХІІ та Порядку № 393.
Отже, позивач має право на обрахування вислуги років в пільговому розрахунку та переведення з пенсії по інвалідності згідно з статтею 18 Закону № 2262-ХІІ на пенсію за вислугу років згідно з пунктом «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, оскільки його вислуга на день звільнення у пільговому обчисленні становить 30 років 07 місяців 14 днів (18 років 02 місяці 21 день календарна вислуга, 13 років 04 місяці 28 днів пільгова вислуга без урахування календарної вислуги).
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон), крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02 листопада 2006 року № 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402 (далі Порядок № 3-1).
Так, пунктом 1 Порядку № 3-1 встановлено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи). Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).
Абзацом першим пункту 4 Порядку № 3-1 визначено, що заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності - його законним представником за місцем його проживання.
Днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення (абзац перший пункту 6 Порядку № 3-1).
Пунктом 14 Порядку № 3-1 визначено:
Орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою;
Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший і поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсії, при поданні заявником всіх необхідних документів;
Заяви осіб про призначення, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі обліку заяв про призначення пенсії згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (додаток 3);
Заявнику або посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу органом, що призначає пенсії, видається розписка - повідомлення із зазначенням дати приймання заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати в тримісячний термін з дня прийняття заяви (додаток 4).
Згідно з пунктом 16 Порядку № 3-1 при прийманні документів для призначення пенсії орган, що призначає пенсії: перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення представлених документів; перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження. Орган, що призначає пенсії, має право вимагати від міністерств та інших органів, заявників дооформлення поданих документів, а також подання додаткових документів та перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.
Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії (пункт 17 Порядку № 3-1).
Зазначені положення Порядку № 3-1 свідчать, що підставою для вчинення дій, спрямованих на переведення особи з одного виду пенсії на інший, є відповідна заява, яка може бути подана як особисто, так і переслана поштою.
Тому є безпідставними доводи апелянта, що заява про переведення з одного виду пенсії на інший має подаватися пенсіонером або його законним представником виключно особисто до органу, що призначає пенсію.
Щодо неможливості відповідачем перевірити правильність копій відповідних документів, суд першої інстанції правильно зазначив, що всі подані позивачем разом із заявою про призначення/перерахунок пенсії документи, окрім листа ГУНП в Луганській області від 13 липня 2021 року № 2903/111/19-2021, вже наявні в пенсійній справі позивача, як такі, що подані разом з поданням ГУНП в Луганській області про призначення позивачу пенсії за вислугу років, тобто правильність цих документів вже перевірена відповідачем.
Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що у разі звернення пенсіонера з заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, уповноважений орган Пенсійного фонду України має за результатами розгляду такої заяви протягом 10 днів з дня її одержання прийняти рішення про переведення особи на інший вид пенсії або про відмову в переведенні на інший вид пенсії. При цьому, рішення про відмову в переведенні на інший вид пенсії має містити зазначення причин відмови та порядок його оскарження.
Однак відповідачем всупереч положень Порядку № 3-1 відповідне рішення за заявою позивача не прийнято.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову та визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення про переведення позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років за заявою від 23 липня 2021 року, та зобов`язав пенсійний орган  прийняти рішення про переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а»  з 23 липня 2021 року із зарахуванням до вислуги років для призначення пенсії періодів безпосередньої участі в антитерористичній операції та безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці, здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням раніше проведених виплат.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування  постанови суду першої інстанції не вбачається.
Як визначено п. 3, п. 8, ч. 6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, а також типові справи. 
Згідно з п. 2 ч. 5  ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Таким чином зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених  п. 2 ч. 5  ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                      ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення  Луганського  окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року у справі  №360/4655/21 - залишити без задоволення. 
Рішення Луганського  окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року у справі  №360/4655/21 - залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 07 лютого 2022 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст.328 КАС України.
Повне судове рішення складено 07 лютого 2022 року.

Головуючий суддя                                                                                І.Д. Компанієць

Судді                                                                                                     А.В. Гайдар

                                                                                                                  Е.Г. Казначеєв