УХВАЛА
 
17 січня 2022 року
м. Київ
 
справа № 344/5255/17
провадження № 61-21018ск21
 
Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю.,
 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 квітня 
2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 
до Акціонерного товариства «Оріана», третя особа - Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську, про зобов`язання здійснити нарахування та виплату заробітної плати, нарахування обов`язкових відрахувань у пенсійний та інші державні фонди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до АТ «Оріана», в якому просив зобов`язати останнє здійснити нарахування заробітної плати 
та обов`язкових відрахувань у пенсійний та інші державні фонди за період 
з 01 лютого 2008 року до 25 вересня 2016 року в розмірі 529 550,64 грн 
з врахуванням суми індексації заробітної плати; зобов`язати відповідача виплатити заробітну плату за період з 01 лютого 2008 року до 25 вересня 
2016 року в розмірі 431 591,74 грн з врахуванням суми індексації заробітної плати; зобов`язати відповідача сплатити обов`язкові страхові внески та подати звітність про нараховану заробітну плату помісячно з 01 лютого 2008 року 
до 25 вересня 2016 року до УПФУ та відповідні соціальні фонди згідно 
з довідкою-розрахунком ТОВ «Юрек-Аудит» у розмірі 97 958,89 грн, зокрема 
до Фонду соціального страхування на випадок тимчасової втрати працездатності - 1 561,76 грн, до Фонду соціального страхування на випадок безробіття - 891,08 грн, до Калуського об`єднаного УПФУ як за фізичну особу 
за місцем юридичної реєстрації та підзвітності відповідача - 3 123,53 грн, податок на доходи фізичних осіб - 78 703,57 грн, єдиний соціальний внесок - 
11 281,83 грн, військовий збір -2 397,12 грн, стягнути з відповідача 2 000,00 грн витрат за надання юридичної допомоги та 1 200 грн за аудиторські послуги.
 
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 16 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто 
з ВАТ «Оріана» на користь ОСОБА_1 заборгованість з невиплаченої заробітної плати за період з 01 лютого 2008 року до 18 лютого 2008 року, зобов`язавши ВАТ «Оріана» здійснити нарахування і виплату такої заробітної плати та обов`язкових відрахувань у пенсійний та інші державні фонди за період з 01 лютого 2008 року до 18 лютого 2008 року, сплатити обов`язкові страхові внески та подати звітність про нараховану заробітну плату з 01 лютого 
2008 року до 18 лютого 2008 року до УПФУ та відповідні соціальні фонди.Стягнуто з ВАТ «Оріана» на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з наданням правової допомоги в сумі 2 400,00 грн.У решті вимог позову відмовлено.
 
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ВАТ «Оріана» на користь ОСОБА_1 заборгованості з невиплаченої заробітної плати за період 
з 01 лютого 2008 року до 18 лютого 2008 року, зобов`язання ВАТ «Оріана» здійснити нарахування і виплату такої заробітної плати та обов`язкових відрахувань у пенсійний та інші державні фонди за період з 01 лютого 2008 року - 18 лютого 2008 року, сплатити обов`язкові страхові внески та подати звітність про нараховану заробітну плату з 01 лютого 2008 року до 18 лютого 2008 року до УПФУ та відповідні соціальні фонди, та в частині стягнення з ВАТ «Оріана» на користь ОСОБА_1 судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги в сумі 2 400,00 грн, скасовано і прийнято в цій частині нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог та в стягненні витрат по оплаті професійної правничої допомоги. В решті рішення суду залишено без змін.
 
24 грудня 2021 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року. Повний текст постанови апеляційного суду складено 02 грудня 2021 року.
 
В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.
 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
 
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права
 у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). 
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, 
в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Вказана касаційна скарга не відповідає зазначеним вище вимогам закону, оскільки заявник не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України.
 
Таким чином, ОСОБА_1 необхідно надати до суду нову редакцію касаційної скарги, відповідно до кількості учасників справи, в якій зазначити підставу (підстави), передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, на яку (якій) подається касаційна скарга.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про 
що суддею постановляється відповідна ухвала. За змістом частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог цього Кодексу щодо форми і змісту, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
 
Отже, касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху з наданням йому можливості усунути вищевказані недоліки.
 
На підставі наведеного, керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 
від 15 квітня 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду 
від 24 листопада 2021 року, та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 17 лютого 2022 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                           С. Ю. Бурлаков