ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 р.	Справа № 480/12781/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Григорова А.М.,
Суддів: Подобайло З.Г. ,  Бартош Н.С. ,
за участю секретаря судового засідання Дуднєва М.В.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.12.2021, головуючий суддя І інстанції: Є.Д. Кравченко, м. Суми, повний текст складено 16.12.21 року по справі № 480/12781/21
          за позовом            ОСОБА_1  
          до           Міністерства юстиції України ,           Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян Олени Грайровни      треті особи            Міністерство оборони України 
          про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян Олена Грайровна (далі - відповідач 1), в якій просить:
- визнати протиправною постанову Державного виконавця Відділу примусового Виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян Олени Грайровни про закінчення виконавчого провадження №64633991 від 17.11.2021 та скасувати її;
- зобов`язати відповідача відновити виконавче провадження.
Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою від 17 листопада 2021 року старшого державного виконавця Відділу примусового виконання судових рішень Департаменту держаної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян Олени Грайровни закінчено виконавче провадження № 64833991 по виконавчому листу № 480/4847/19 виданому 02.03.2021 Сумським окружним адміністративним судом у адміністративній справі № 480/4847/19, яким Міністерство оборони України було зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення про призначення і виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю сина - військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_2 під час виконання обов`язків військової служби. У розмірі, передбаченому ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Підставою для прийняття спірної постанови стала заява Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 08.11.2021 про прийняття рішення про призначення ОГД стягувану ОСОБА_1 у розмірі 400000,00 грн. та вжито заходів щодо виплати стягувачу зазначених коштів. В постанові відповідача також було зазначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Позивачка не згодна з рішенням відповідача про закінчення провадження, а також з його висновком про повне виконання судового рішення з наступних підстав.
ОСОБА_1 стверджує, що вона є єдиним претендентом на отримання одноразової грошової допомоги в повному обсязі, а саме 500-кратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (800000,00 грн.). Друга особа, яка за законом має право на отримання одноразової грошової допомоги - батько загиблого - ОСОБА_3 оглі , який покинув сім`ю і будучи обізнаним про загибель сина, протягом п`яти років не звернувся до уповноваженого органу із заявою про призначення одноразової грошової допомоги, а тому за законом втратив право на її отримання. Більш того, у витягу з протоколу № 164 від 28.10.2021 зазначено, що батько загиблого ОСОБА_3 оглі за призначенням одноразової грошової допомоги не звертався. Згідно закону, в такому випадку його частина розподіляється між іншими особами, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги.
Тобто Міністерство оборони України повинно було призначити і виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в повному розмірі (500-кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб або 800000,00 грн). Фактично позивач отримала одноразову грошову допомогу у розмірі 250-кратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, хоча за вказаних обставин мала отримати одноразову грошову допомогу в повному розмірі і підтверджує отримання саме цієї суми.
За таких обставин, позивач вважає, що рішення відповідача про закінчення виконавчого провадження є передчасним і не відповідає вимогам закону та порушує її права і законні інтереси як стягувача у виконавчому провадженні.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 16.12.2021р. у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1  до Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян Олени Грайровни , Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії  відмовлено.
Справу судом першої інстанції розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що  вважає його таким, що не є законним і обґрунтованим.
Вказує, що підставою для прийняття спірної постанови стала заява Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 08.11.2021 про прийняття рішення про призначення ОГД стягувану ОСОБА_1 у розмірі 400000,00 грн. (1/2 від 500 прожиткових мінімумів) та вжито заходів щодо виплати стягувачу зазначених коштів. В постанові відповідача також було зазначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Зазначає, що згідно судового рішення у справі 480/4847/19, на виконання якого судом видано виконавчий лист, відповідач у справі - Міністерство оборони України було зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення про призначення і виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю сина - військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_2 під час виконання обов`язків військової служби. У розмірі, передбаченому ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідач у справі не звернув уваги на те, що в судовому рішенні не йде мова про призначення та виплату одноразової грошової допомоги (надалі ОГД) у половинному розмірі. В судовому рішенні також не зазначено про те, що ОГД має бути призначена та виплачена будь-якій іншій особі окрім мами загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 . Навпаки, в судовому рішенні зазначено, ОГД підлягає призначенню та виплаті у «... розмірі, передбаченому законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Цей розмір, відповідно до ст.16-2 Закону складає: 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону. Тож, зазначає, що повним виконанням судового рішення є призначення та виплата ОГД позивачу саме у розмірі 500 ПМ (800000,00 грн.) а не половина визначеної законом суми. Лише в такому випадку, відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідача виникало право і підстави до закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним та фактичним його виконанням. При цьому від відповідача не вимагалось визначення та перевірки суми, яка підлягала виплаті оскільки така сума зазначена в ст.16-2 Закону, а саме 500 ПМ для працездатних осіб але аж ніяк не половина цієї суми. Тому у відповідача не було підстав вважати, що рішення суду виконано фактично і в повному обсязі ( п.9 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження). Суд першої інстанції не звернув уваги на ці обставини, не зазначив в судовому рішенні чому він їх відкинув та не застосував норми права, які підлягали застосуванню в даному випадку. За таких обставин рішення суду першої інстанції у справі не можна визнати таким, що в повній мірі відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, обставини справи з`ясовано неповно, висновки суду, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи, обставини, які суд першої інстанції визнав встановленими, не доведені належними та допустимими доказами. Враховуючи вищенаведене, просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року у справі №480/12781/21 за позовом ОСОБА_1 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов.
Також справу розглянути у письмовому проваджені за наявними у справі матеріалами. 
Від Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до суду через засоби електронного зв`язку надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що вимоги апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. Звертає увагу, що на державного виконавця не покладено обов`язку визначення та перевірки суми, які підлягають нарахуванню, а також правильності їх обчислення. Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити.   
Приписами ст. 287 КАС України  визначаються особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця. 
За правилами ч.4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.
Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 287 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Учасники справи повідомлялися про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги засобами електронного зв`язку.
Також, у відповідності до положень ст.268 КАС України на веб-порталі "Судова влада" розміщено повідомлення про виклик у судове засідання учасників справи.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ч.4 ст.229 КАС України.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 04.05.2020 у справі № 480/4847/19 вказаний адміністративний позов задоволено. Визнано неправомірним та скасовано рішення Міністерства оборони України, яке оформлене п. 18 протоколу № 20 від 14 лютого 2019 року та полягає у відмові в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення про призначення і виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із загибеллю її сина - військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_4 під час виконання обов`язків військової служби - у розмірі, передбаченому Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2021р. у справі № 480/4847/19 апеляційну скаргу Міністерства оборони України  залишити без задоволення. Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.05.2020 року по справі №480/4847/19  залишити без змін.
16.03.2021 постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання судових рішень Департаменту держаної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян Олени Грайровни відкрито виконавче провадження № 64833991 з примусового виконання виконавчого листа № 480/4847/19 виданого 02.03.2021 Сумським окружним адміністративним судом у адміністративній справі № 480/4847/19, яким зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення про призначення і виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із загибеллю її сина - військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_4 під час виконання обов`язків військової служби - у розмірі, передбаченому Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (а.с. 4).
08.11.2021 Департамент фінансів Міністерства оборони України звернувся до Відділу примусового виконання судових рішень Департаменту держаної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою, в якій просив закінчити виконавче провадження    № 64833991 у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі судового рішення та винести відповідну постанову (а.с. 26).
На підтвердження виконання рішення суду боржник зазначив, що 28.10.2021 комісією Міністерства оборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, прийнято рішення про призначення одноразової грошової допомоги матері загиблого ОСОБА_2 в сумі 400000 грн. та надав витяг з протоколу від 03.11.2021 № 164 (а.с. 29).
Також, боржник вказав, що Департаментом фінансів Міноборони вжито заходів щодо виплати ОСОБА_1 коштів, шляхом фінансування військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується розподілом від 05.11.2021 № 41 (а.с. 27) та листом від 05.11.2021 №248/797/огд (а.с. 28).
17.11.2021 постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання судових рішень Департаменту держаної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян Олени Грайровни закінчено виконавче провадження № 64833991 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с. 6).
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, старший державний виконавець Відділу примусового виконання судових рішень Департаменту держаної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян Олена Грайровна діяла у спосіб, встановлений вказаним Законом, у зв`язку з чим правомірно прийняла оскаржувану постанову.
Колегія суддів  погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 5 ст.124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
          Відповідно до ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VІІІ                             (далі  по  тексту - Закон №1404-VІІІ).
Статтею 1 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. 
Згідно приписів ст.3 Закону №1404-VIII, підлягають примусовому виконанню, зокрема, виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;
Відповідно до приписів ч.1 ст.5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається, зокрема  на органи державної виконавчої служби (державних виконавців). 
Частиною першою статті 26 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за виконавчими листами, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.
За змістом частини першої статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. 
Відповідно до ч.2 ст.18  Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 04.05.2020 по справі №480/4847/19 (залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2021 року) адміністративний позов задоволено. Визнано неправомірним та скасовано рішення Міністерства оборони України, яке оформлене п. 18 протоколу № 20 від 14 лютого 2019 року та полягає у відмові в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення про призначення і виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із загибеллю її сина - військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_4 під час виконання обов`язків військової служби - у розмірі, передбаченому Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Наведене вище рішення суду першої інстанції набрало законної сили 20.01.2021 р. 
Колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції у вказаному рішенні було зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення про призначення і виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із загибеллю її сина - військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_4 під час виконання обов`язків військової служби - у розмірі, передбаченому Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", але  без визначення конкретної суми.
Так, на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від   04.05.2020 по справі №480/4847/19 28.10.2021 комісією Міністерства оборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, прийнято рішення про призначення одноразової грошової допомоги матері загиблого ОСОБА_2 в сумі 400000 грн. та надав витяг з протоколу від 03.11.2021 № 164 (а.с. 29).
Також, боржник вказав, що Департаментом фінансів Міноборони вжито заходів щодо виплати ОСОБА_1 коштів, шляхом фінансування військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується розподілом від 05.11.2021 № 41 (а.с. 27) та листом від 05.11.2021 №248/797/огд (а.с. 28).
Згідно з копії листа Міністерства оборони України  від 05.11.2021р. № 41 військовій НОМЕР_2 переказано кошти для проведення виплат одноразової грошової допомоги (на виконання судових рішень) відповідно до поданих документів, втому числі ОСОБА_2 у сумі 400 000 грн.
Отже, боржником (Міністерством оборони України) у виконавчому провадженні № 64833991 було виконано рішення Сумського окружного адміністративного суду від  04.05.2020 по справі №480/4847/19. 
Згідно з п.9 ч.1 ст.39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. 
Таким чином, вказані вище обставини зумовили прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження,  а тому колегія суддів приходить до висновку щодо правомірності як дій відповідача щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №64833991 від 17.11.2021. 
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що в рішенні Сумського окружного адміністративного суду у справі №480/4847/19 від 04.05.2020  не йде мова про призначення та виплату одноразової грошової допомоги  у половинному розмірі, навпаки, в судовому рішенні зазначено, ОГД підлягає призначенню та виплаті у «... розмірі, передбаченому законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», колегія суддів зазначає наступне.
Дані доводи позивача є необґрунтованими, оскільки резолютивна частина вказаного рішення суду першої інстанції не містила визначення конкретної суми одноразової грошової допомоги, яка підлягала призначенню та виплаті позивачці на її сина у зв`язку зі смертю його батька.  Спір про суму вказаної допомоги виходить за межі виконавчого провадження. 
У державного виконавця, на підставі рішення суду по справі №480/4847/19 відсутні повноваження самостійно визначати розмір грошової допомоги та вирішувати питання щодо кількості осіб, які мають право на дану виплату.   
Посилання в рішенні по справі №480/4847/19 на положення Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"  не є визначенням конкретної суми грошової допомоги, яка підлягає виплаті позивачу.
За даним рішенням суду у справі  №480/4847/19 визначення розміру грошової допомоги  є дискреційними повноваженнями Міністерства оборони України.
Позивач в разі не згоди з розміром нарахованої грошової допомоги має право оскаржити рішення про призначення грошової допомоги в порядку загального позовного провадження, шляхом подачі позовної заяви. 
Рішення суду у справі №480/4847/19 не надає державному виконавцю права втручатися в дискреційні повноваження Міністерства оборони України в частині визначення розміру суми грошової допомоги. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку щодо необґрунтованості та безпідставності заявлених позивачем вимог, а тому погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 . 
В даному випадку відповідачем (відповідачами), як суб`єктом (суб`єктами) владних повноважень, доведено правомірність дій та рішення, що є предметом оскарження у даній справі.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні суду.
Проте, колегія суддів зазначає, що відповідно до п.4 ч. 3 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.
Необхідною умовою залучення третіх осіб є той факт, що судове рішення у справі може вплинути на права, свободи, інтереси або обов`язки осіб, які не є стороною у справі.
Предметом розгляду даної справи є правомірність прийняття державним виконавцем Відділу примусового виконання судових рішень Департаменту держаної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О. Г. постанови про закінчення виконавчого провадження № 64833991 боржником в якому є Міністерство оборони України.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 49 КАС України, залучення до участі у справі третьої особи є обов`язком суду, якщо рішення суду може вплинути на їх права та обов`язки.
Проте, судом першої інстанції в порушення ст. 49 КАС України, боржника  Міністерство оборони України, не було залучено до розгляду справи в якості третьої особи.
Під час розгляду справи, суд першої інстанції належним чином не дотримався та не вирішив питання в порядку передбачених ст.49 КАС України, стосовно можливості залучити до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.
Порушення судом першої інстанції норм процесуального права, передбачених ст. 49 КАС України, що з урахуванням приписів п. 4 ч.3 ст.317 КАС України, є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, та ухвалення нового рішення про задоволення позову.
Враховуючи вищенаведене, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, передбачених ст. 49 КАС України інші доводи відповідача щодо порушення судом норм процесуального права, а саме своєчасного сповіщення про розгляд справи, порушення права відповідача на подання обґрунтованих заперечень не впливають на вирішення справи по суті.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   задовольнити частково.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.12.2021 по справі № 480/12781/21  скасувати
Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог  ст.327, ч.1 ст.329 КАС України. 

Головуючий суддя 	(підпис)	А.М. Григоров	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.Г. Подобайло    Н.С. Бартош