ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/482/21  Номер провадження 22-ц/814/41/22	Головуючий у 1-й інстанції Даніліна Ж. О.  Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді Одринської Т. В.
суддів:    Панченка О.О., Пікуля В.П., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на заочне рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 серпня 2021 року, -
В С Т А Н О В И В :

В березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просила стягнути на її користь з відповідача заборгованість за договором № 1 від 05 травня 2020 року у розмірі 5337 грн., а також витрати на поштову кореспонденцію в сумі 121, 20 грн.
Позов мотивовано тим, що 05 травня 2020 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір № 1 про надання послуг по догляду за дитиною до трьох років. За умовами укладеного договору позивач, як виконавець, зобов`язалася надавати послуги по догляду за дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народження до досягнення ним трирічного віку, а відповідач, як замовник, зобов`язалася своєчасно оплачувати послуги на умовах, визначених договором. 
Порядок розрахунків між сторонами передбачений пунктом 2.3 договору, відповідно до якого замовник зобов`язаний оплачувати послуги, що надаються відповідно до умов договору. Вказує, що за період часу з листопада 2020 року по січень 2021 року у відповідача утворилась заборгованість за договором у розмірі 5337 грн. 
11 січня 2021 року позивачкою було направлено на адресу відповідачки досудову вимогу про погашення заборгованості, однак станом на день подачі позову заборгованість погашена не була, клопотання про розстрочку від відповідачки не надходили.
У зв`язку з вказаними обставинами, позивач вимушена звернутись до суду для захисту своїх законних прав та інтересів.
Заочним рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 серпня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг – відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт надання нею передбачених укладеним договором послуг.
З вказаними судовими рішеннями не погодилася ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, в якій вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції, ухвалити нове, яким задовольнити позов повністю. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що жодною зі сторін не оспорювався факт укладення договору та взаємоузгодження графіку надання послуг. На виконання вказаного договору між позивачем та відповідачем усно погоджувався графік надання послуг який і виконувався. 
Зазначає, що на адресу позивача ні в письмовому, ні в усному вигляді, не надходило повідомлення про відмову від надання послуг, отже договір був чинним. Відповідач належним чином не оформив відмову від надання послуг, а тому позивач правомірно здійснює нарахування відповідачу плати за послуги. 
Позивач, вважає, що судом першої інстанції грубо порушено норми процесуального законодавства, які полягають в затягуванні розгляду справи. Вказує на відсутність в електронному кабінеті користувача підсистеми "Електронний суд" процесуальних документів.
ОСОБА_1 посилається на порушення судом в даній справі норм Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відзив до суду апеляційної інстанції не надходив.
Згідно з п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга  ОСОБА_1 підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає що підстав для задоволення апеляційної скарги не має з наступних підстав.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 05 травня 2020 року між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 укладено договір № 1 про надання послуг з догляду за дитиною до трьох років. Згідно умов договору сторони погодили, що виконавець за договором зобов`язується надати замовнику послуги з догляду за дитиною, а замовник зобов`язується оплатити ціну послуг. 
В договорі сторони обумовили назву послуги, їх обсяг та час виконання. П 3.1 визначено ціну послуг та період оплати – 1779 грн в місяць, ціна 1 години роботи складає 111,19 грн. Сторонами також обумовлено п. 4 відповідальність сторін.
Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 зазначила, що у зв`язку з неналежним виконанням умов договору у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 5337 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт надання нею передбачених укладеним договором послуг.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За змістом частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Тобто послугою є певне нематеріальне благо, яке надається виконавцем і споживається замовником у процесі вчинення певних дій або здійснення певної діяльності.
За приписами статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. 
Згідно частини першої статті 903 ЦК України винагорода за виконану роботу (надані послуги) виплачується виконавцю в розмірі, в терміни і в порядку, який встановлений в договорі. 
У частині другій статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Згідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що нею надавалися послуги за вказаним договором. 
Прийняття послуг оформлюється актом надання послуг, який підписується всіма сторонами договору. В матеріалах справи відсутні будь-які докази здачі та прийняття робіт за договором, чи будь – які інші документи на підтвердження факту надання ОСОБА_1 послуг, та відповідно їх прийняття відповідачем.
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 у зв`язку з недоведеністю .
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Оскільки, в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, понесені судові витрати відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Заочне рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 серпня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текс постанови виготовлено 25.01.2022 року.
Головуючий                          Т.В. Одринська
Судді                           В.П. Пікуль
                                                                               О.О. Панченко