ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" січня 2022 р.                                                Справа №914/2350/18 (914/3089/20)
м.Львів           
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
Гриців В.М. (головуюча), Зварич О.В., Якімець Г.Г.
секретар судового засідання Гілевич С.Р.
з участю представника позивача – Тимощук О.О. - представник, відповідача – Камінська С.М., третьої особи на стороні позивача – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 – адвокат Сеньків О.М. 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Львівський електроламповий завод “Іскра” на рішення Господарського суду Львівської області (суддя Морозюк А.Я.) від 31 серпня 2021 року у справі №914/3089/20 за позовом Львівської міської ради до Приватного акціонерного товариства “Львівський електроламповий завод “Іскра”; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 ; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Первинна профспілкова організація ПрАТ “Львівський електроламповий завод “Іскра” Профспілки електротехнічної промисловості України, ОСОБА_11 , про зобов`язання передати будівлю гуртожитку у комунальну власність територіальної громади м. Львова, скасування державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, реєстраційний номер 26685035, реєстраційний номер 26685203
у межах справи № 914/2350/18 про банкрутство Приватного акціонерного товариства “Львівський електроламповий завод “Іскра”
ВСТАНОВИВ:
Львівська міська рада звернулась до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватного акціонерного товариства “Львівський електроламповий завод “Іскра”. З урахуванням зміни предмета позову позивач просив суд зобов`язати відповідача передати будівлю гуртожитку по АДРЕСА_1 у комунальну власність територіальної громади м. Львова; скасувати державну реєстрацію права власності на об`єкт житлової нерухомості загальною площею 4873,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна  26685035 (державна реєстрація від 11.03.2009), (підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності №С-02909 від 23.05.2009); скасувати державну реєстрацію  права власності на об`єкт нерухомості загальною площею 545,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна  26685203 (державна реєстрація від 11.03.2009), підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності №С-02910 від 23.02.2009) 
Господарський суд Львівської області рішенням від 31 серпня 2021 року у справі №914/2350/18 (914/3089/20) позов Львівської міської ради задовольнив частково.  Зобов`язав Приватне акціонерне  товариство  «Львівський електроламповий завод  «Іскра»  передати у комунальну власність територіальної громади м. Львова будівлю під літ. «А-9» (9-ти поверховий гуртожиток на 518 місць) загальною площею 4873,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .  У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Приватне акціонерне товариство “Львівський електроламповий завод “Іскра” подало апеляційну скаргу, вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено принцип «пропорційності», не вирішено питання компенсації за вилучене майно. Просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 31 серпня 2021 року у справі №914/2350/18(914/3089/20) у частині зобов`язання ПрАТ “Львівський електроламповий завод “Іскра” передати у комунальну власність територіальної громади м. Львова будівлю під літ. “А-9” (9-ти поверховий гуртожиток на 518 місць) загальною площею 4873,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та ухвалити нове рішення, яким відмовити Львівській міській раді у задоволенні позову.
Західний апеляційний господарський суд ухвалою від 11 жовтня 2021 року витребував у Господарського суду Львівської області матеріали справи № 914/2350/18 (914/3089/20). Відклав розгляд питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства “Львівський електроламповий завод “Іскра” на рішення Господарського суду Львівської області від 31 серпня 2021 року у справі №914/2350/18 (914/3089/20) до надходження до Західного апеляційного господарського суду матеріалів справи №914/2350/18 (914/3089/20).
21 жовтня 2021 року до апеляційного суду надійшли матеріали справи №914/2350/18 (914/3089/20).
Західний апеляційний господарський суд ухвалою від 05 листопада 2021 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства “Львівський електроламповий завод “Іскра” на рішення Господарського суду Львівської області від 31 серпня 2021 року у справі № 914/2350/18 (914/3089/20).
22 листопада 2021 року до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Львівської міської ради в якому вона просить залишити рішення Господарського Львівської області від 31 серпня 2021 року у справі №914/2350/18 (914/3089/20) без змін а апеляційну скаргу без задоволення.
02 грудня 2021 року до Західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання від ПАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» про долучення до матеріалів справи рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2021року у справі №3-181/2020(440/20). У поданому 07 грудня 2021 року клопотанні скаржник просить врахувати назване рішення Конституційного Суду України при розгляді цієї справи та задовольнити апеляційну скаргу.
У судовому засіданні 09 грудня 2021 року суд заслухав представників сторін, третіх осіб і оголосив перерву до 27 січня 2022 року.
Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. 
Західний апеляційний господарський суд розглянув апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухав представників сторін, третіх осіб і вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні з огляду на таке.
З матеріалів справи видно, що гуртожиток по вул. Білоцерківській, 10 в м. Львові збудований Державним підприємством  «Львівський електроламповий завод ВО  «Іскра»  (рік  забудови 1968) та призначений для проживання одиноких громадян на період їх роботи на підприємстві. Наявність гуртожитку обумовлена виробничою необхідною, так як підприємству потрібні ліжко-місця для своїх робітників, які проживають у віддалених районах Львівської області та інших областях.
Приватне  акціонерне товариство  «Львівський електроламповий завод  «Іскра»  (яке є правонаступником ВАТ «Іскра») є власником  спірного гуртожитку,  а також вбудованого в ньому кафе, згідно свідоцтв про право власності від 23 лютого 2009 року №С-02909 та №С-02910, виданих ВАТ «Іскра» за наказом  Управління комунальної власності ДЕП Львівської міської ради від 23 лютого 2009 року №440-НЖ-С, про що здійснено відповідні записи в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №230876715 від 03.11.2020 з відповідними записами додано до позовної заяви).
Обставини набуття права власності на спірний гуртожиток досліджувались судами під час розгляду справи №4/125. У постанові Львівського  апеляційного  господарського суду від 30 листопада 2010 року у справі №4/125 (залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 01 лютого 2011 року), суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення першої інстанції від 10 червня 2010 року у справі №4/125  в частині визнання за державою в особі Фонду державного майна України права власності на 9-ти поверховий гуртожиток на 518 місць, розташований за адресою: м. Львів, вул.Білоцерківська, 10 та приймаючи нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовив повністю вказав, що гуртожитки у спірний період не відносились до об`єктів державного житлового фонду, який би підлягав приватизації громадянами України або підлягав передачі у комунальну власність. У той же час відсутня законодавча заборона щодо включення вартості гуртожитків до вартості цілісних майнових комплексів державних підприємств, які підлягали приватизації. Отже, під час приватизації Державного підприємства  «Львівський електроламповий завод ВО  «Іскра»  будівлю гуртожитку  по АДРЕСА_1 було приватизовано в складі  цілісного майнового комплексу згаданого державного підприємства та включено до статутного фонду новоствореного Відкритого акціонерного товариства  «Іскра».
На виконання  Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»  Львівська міська рада прийняла ухвалу  від 07 лютого 2013 року №2082  «Про затвердження Програми передачі гуртожитків у власність територіальної громади м. Львова та реалізації  житлових прав мешканців гуртожитків на 2012-2015 роки, зі зміною передачі гуртожитків з 2012-2015 років на 2013 рік».
Згідно з пунктами 2.1, 3.4 Програми, передачі у власність територіальної громади м. Львова та приватизації мешканцями підлягають гуртожитки, які є об`єктами права державної власності, та гуртожитки, які перебувають у повному господарському віданні чи оперативному управлінні підприємств, установ, організацій з управління житловим фондом незалежно від форми власності, крім гуртожитків, що знаходяться на балансі військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України та Міністерства внутрішніх справ України. Передача гуртожитків, що є об`єктами приватної власності, у власність територіальної громади м. Львова здійснюється на договірних умовах відповідно до чинного законодавства.
Додатком 1 до Програми є Перелік гуртожитків, які підлягають передачі у власність територіальної громади м. Львова у 2013- 2015 роках, до якого включено, в тому числі, 9-ти поверховий гуртожиток по вул. Білоцерківській, 10, загальною площею 4  873,7 кв.м., рік забудови 1968, що належить на праві приватної власності ПАТ «Іскра». 
Листами Виконавчого комітету Львівської міської ради  від 12 січня 2018 року №34-вих-378 (адресований генеральному директору ПАТ «Іскра» М. Костіву), та Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 19 листопада 2019 року №34-вих-8247 (адресований генеральному директору ПАТ «Іскра» М. Костіву), повідомлено керівні органи ПАТ «Іскра» (правонаступником якого є ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра»), що до Львівської міської ради та районної адміністрації надходять численні звернення мешканців гуртожитку на вул. Білоцерківській, 10, щодо передачі гуртожитку у власність територіальної громади м. Львова, та було висловлено прохання відповідно до  Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»  розглянути можливість передачі вказаного гуртожитку у власність територіальної громади м. Львова на безкомпенсаційній основі.
Листом ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» від 28 грудня 2019 року №12/1570 у відповідь на лист Сихівської районної адміністрації №434-вих-8247 повідомило, що гуртожиток по вул. Білоцерківська, 10 має статус гуртожитку для проживання одиноких громадян. Також у листі зазначено, що відповідно до ч.3  ст. 14 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», гуртожитки що були включені до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації) передаються у власність територіальних громад за умови попередньої повної компенсації вартості гуртожитку або безоплатно, за умови згоди на це власника гуртожитку. Оскільки спільної згоди між ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» та територіальною громадою м. Львова не було досягнуто, гуртожиток перебуває у власності підприємства.
Позивач, посилаючись на приписи  Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»  звернувся з позовом до ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра». 
Суд апеляційної інстанції переглядає рішення Господарського суду Львівської області від 31 серпня 2021 року у справі №914/3089/20 у частині задоволення позову - зобов`язання ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» передати у комунальну власність територіальної громади м. Львова будівлю під літ. «А-9» (9-ти поверховий гуртожиток на 518 місць) загальною площею 4873,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Білоцерківська, будинок 10.
Законом  України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 4 вересня 2008 року №500-VI (який набрав чинності з 1.01.2009)  врегульовано правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо особливостей власного житла тривалий час на правових підставах, визначених законом, мешкають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей, жилі приміщення в яких після передачі гуртожитків у власність територіальних громад можуть бути приватизовані відповідно до закону.
Як визначено статтею 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», сфера дії Закону поширюється на гуртожитки, що є об`єктами права державної та комунальної власності, крім гуртожитків, що перебувають у господарському віданні чи в оперативному управлінні військових частин, закладів, установ та організацій Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної спеціальної служби транспорту, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій (крім тих, що знаходяться поза межами військових частин, закладів, установ, організацій), державних навчальних закладів (крім тих, яким надано статус гуртожитків сімейного типу та призначених для проживання сімей викладачів і працівників), Національної академії наук України (крім тих, яким надано статус гуртожитків сімейного типу та призначених для проживання сімей) (частина 3). Дія цього  Закону  не поширюється на гуртожитки, побудовані або придбані за радянських часів (до 1 грудня 1991 року) приватними або колективними власниками за власні або залучені кошти  (крім гуртожитків, що були включені до статутних капіталів організацій, створених у процесі приватизації чи корпоратизації, у тому числі тих, що у подальшому були передані до статутних капіталів інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб) (частина 4) . 
За визначенням статті 1-1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» гуртожитки, включені до статутних капіталів - це гуртожитки, збудовані за радянських часів (до 1 грудня 1991 року) за загальнодержавні кошти (у тому числі за кошти державних і колективних підприємств та організацій), що були включені до статутних капіталів (фондів) господарських товариств та інших організацій, створених у процесі приватизації (корпоратизації) колишніх державних (комунальних) підприємств (організацій), у тому числі ті, що в подальшому були передані до статутних капіталів (фондів) інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб, передбачений законом. (пункт 2 ч. 1 ст.1-1). 
Відповідно до п. 4 ч. 1  ст. 5 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»  передача гуртожитків, включених до статутних капіталів товариств, у тому числі тих, що в подальшому були передані такими товариствами до статутних капіталів інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб, у власність територіальних громад здійснюється на добровільних (договірних) умовах або, у разі відмови органів управління (уповноважених осіб) власників гуртожитків від такої передачі, - за рішенням суду за поданням органу місцевого самоврядування.
Відповідно з ч. 1  ст. 14 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», гуртожитки (як об`єкти нерухомого майна, житлові комплекси та/або їх частини), на які поширюється дія цього  Закону, передаються у власність відповідних територіальних громад згідно з цим Законом у порядку та строки, визначені затвердженою законом Загальнодержавною цільовою програмою передачі гуртожитків у власність територіальних громад.
Відповідно до ч. 3  ст. 14 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», гуртожитки, включені до статутних капіталів товариств, передаються у власність територіальних громад відповідно до цього  Закону  в один із таких способів:
1) на безкомпенсаційній основі всі гуртожитки передаються: а) за згодою власника гуртожитку - за його рішенням; б) без згоди власника гуртожитку - за рішенням суду;
2) на частково-компенсаційній основі всі гуртожитки передаються: а) на договірних засадах з виплатою компенсації у розмірі, визначеному відповідно до частини четвертої цієї статті, - за рішенням власника гуртожитку та рішенням відповідної місцевої ради; б) відповідно до  Цивільного кодексу України  з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, у розмірі, меншому за розмір, визначений відповідно до частини четвертої цієї статті, - за рішенням суду за позовом місцевої ради;
3) на компенсаційній основі, за умови попередньої повної компенсації в розмірі, визначеному відповідно до частини четвертої цієї статті, гуртожитки передаються: а) за згодою місцевої ради - за рішенням відповідної місцевої ради за поданням власника гуртожитку; б) без згоди місцевої ради - за рішенням суду за позовом власника гуртожитку.
Місцевий господарський суд констатував, що відповідач не спростував  та не довів того, що спірний гуртожиток було побудовано або придбано до 01 грудня 1991 року приватними або колективними власниками, зокрема самим же відповідачем, за власні або залучені кошти. Відтак, зважаючи на норми частини 4 статті  1, пункт 4 частини першої статті  3 Закону України «Про забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків» дія цього  Закону  поширюється і на гуртожиток по вул. Білоцерківська, 10 у м. Львові, що був включений до статутного капіталу ВАТ «Іскра»  у процесі приватизації об`єктів нерухомості цілісного майнового комплексу  Державного підприємства «Львівський електроламповий завод ВО «Іскра». Сторони не досягли згоди щодо вирішення питання передачі спірного гуртожитку до комунальної власності на безкомпенсаційній основі, а відповідач не вчиняє необхідних дій для вирішення питання щодо передачі гуртожитку до комунальної власності територіальної громади м. Львова. Відтак, спірний гуртожиток підлягає передачі у власність територіальної громади за рішенням суду. Таким чином будівля гуртожитку, а саме: 9-ти поверховий гуртожиток під літ. «А-9» на 518 місць загальною площею 4873,7 кв.м., що знаходить за адресою: м. Львів, вул. Білоцерківська, будинок 10, підлягає передачі у комунальну власність територіальної громади м. Львова. Примусова передача за рішенням суду у комунальну власність гуртожитку, який є власністю юридичної особи, для забезпечення конституційних гарантій права на житло соціально незахищеним громадянам України, здійснена  з дотриманням визначеної законом процедури, не може визнаватися порушенням Конституційних прав, оскільки така можливість позбавлення власника майна для забезпечення суспільних потреб гарантується ст.  41,  47 Конституції України  (відповідає правовим висновкам Верховного суду, викладеним у постановах від 29.07.2019 у справі №927/224/18, від 07.07.2020 у справі №  927/513/19). 
Західний апеляційний господарський суд поділяє таку позицію Господарського суду Львівської області. Доводи апеляційної скарги не спростовують обгрунтованих висновків суду першої інстанції. 
Так, Конституційний Суд України Рішенням від 20 жовтня 2021 року №7-р(ІІ)2021 ухвалив:
1.Визнати таким, що не відповідає  Конституції України  (є неконституційним),  підпункт „б“  пункту 1 частини третьої статті 14 Закону України „Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків“ від 4 вересня 2008 року №500-VI зі змінами. 
2. Підпункт „б“  пункту 1 частини третьої статті 14 Закону України „Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків“ від 4 вересня 2008 року № 500-VI зі змінами, визнаний неконституційним, утрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. 
Такими чином, на дату ухвалення рішення Господарського Львівської області від 31 серпня 2021 року у справі №914/2350/18 (914/3089/20) підпункт „б“  пункту 1 частини третьої статті 14 Закону України „Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків“ був чинним і місцевий господарський суд вправі був застосувати цю норму закону, що спростовує доводи скаржника про недотримання принципу «пропорційності», «справедливої рівноваги». 
Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Господарський суд Львівської області рішенням від 31 серпня 2021 року у справі №914/2350/18 (914/3089/20) ухвалив з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 ГПК України, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Рішення Господарського Львівської області від 31 серпня 2021 року у справі №914/2350/18 (914/3089/20) залишити без змін, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Львівський електроламповий завод “Іскра” без задоволення. 
Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство “Львівський електроламповий завод “Іскра”.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. 
Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.
Повний текст постанови складено 11 лютого 2021 року. 
Головуюча суддя                                                                      В.М. Гриців 
Суддя                                                                       О.В. Зварич
          Суддя                                                                                           Г.Г. Якімець