Ухвала
Іменем України    
 
12 січня 2022 року
м. Київ
 
справа № 405/5427/17
провадження № 61-21001ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 22 листопада 2021 року у складі колегії суддів: Мурашка С. І., Голованя А. М., Карпенка О. Л., у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2017 році публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу.
 
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 грудня 2019 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором про надання банківських послуг від 23 березня 2011 року у розмірі 89 879,68 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Не погоджуючись з указаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. 
 
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 28 жовтня 2021 року визнано наведені ОСОБА_1 причини пропуску строку апеляційного оскарження рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 грудня 2019 року неповажними, апеляційну скаргу залишено без руху. Запропоновано відповідачу протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали навести обґрунтовані підстави та подати до Кропивницького апеляційного суду докази щодо виникнення обставин непереборної сили (за їх наявності). Роз`яснено, що в разі, якщо заяву не буде подано у зазначений строк або вказані підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнанні неповажними, суд відмовить у відкритті апеляційного провадження у порядку встановленому статтею 358 ЦПК України.
 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, щоз апеляційною скаргою на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулась 19 жовтня 2021 року, тобто більше ніж через рік після його ухвалення. Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, відповідач посилалась не те, що вона не брала участі при розгляді справи і не була обізнана про ухвалення рішення Ленінським районним судом м. Кіровограда. Разом з тим, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, підтверджують те, що ОСОБА_1 за місцем проживання отримувала копію ухвали про відкриття провадження у справі, матеріали позовної заяви з додатками та була обізнана про розгляд указаної справи.
 
Оскарженою ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 22 листопада 2021 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 грудня 2019 року відмовлено.
 
При відмові у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд керувався частиною другою статті 358 ЦПК України та зазначив, що апеляційна скарга ОСОБА_1 подана 19 жовтня 2021 року, тобто після спливу одного року з дня ухвалення рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 грудня 2019 року та відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 була позбавлена можливості скористатися своїм процесуальним правом щодо подачі апеляційної скарги у передбачений законодавством строк. Виключні випадки, передбачені другою статті 358 ЦПК України, для поновлення строку на апеляційне оскарження відповідачем не підтвердженні та необґрунтовані. 
 
Апеляційний суд вказав, що у справі є рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, на яких зазначена дата вручення і написане прізвище « ОСОБА_1 » у графі отримувач. Суд відхилив посилання заявника на довідку квартального комітету про склад сім`ї, оскільки вказаною довідкою підтверджувалось, що за зареєстрованим місцем проживанням відповідача також проживали та були зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які згідно пункту 99 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, могли також отримати поштове відправлення. Аналіз матеріалів справи свідчить, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про розгляд справи Ленінським районним судом м. Кіровограда. Наявності обставин непереборної сили, які могли завадити на протязі одного року і вісім місяців належному поданню апеляційної скарги на судове рішення, заявником не наведено. 
 
21 грудня 2021 року  ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 22 листопада 2021 року, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та направити справу для продовження розгляду до апеляційного суду.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 не була повідомлена про розгляд справи, судові повістки не отримувала, повідомлення, які направлялися на адресу її реєстрації вона також не отримувала, оскільки за цією адресою не приживала. В матеріалах справи наявна копія заяви ОСОБА_1 , на підставі якої банк подав до суду позов про стягнення коштів, де зазначено її адресу фактичного проживання, однак указана інформація не взята до уваги ні банком при поданні позову, ні судом при направленні поштової кореспонденції. В повідомленнях про вручення містяться підписи не самої ОСОБА_1 , а «за довіреністю» та «уповноваженої особи», однак будь-яких довіреностей в період 2017-2018 років остання не видавала. Підписи осіб, які отримували листи замість ОСОБА_1 проставлені різними особами, відрізняються один від одного, а також від дійсного підпису ОСОБА_1 . За адресою реєстрації ОСОБА_1 не проживає з моменту реєстрації. Поштові повідомлення, якими обґрунтована оскаржена ухвала апеляційного суду, є недопустимими доказами щодо повідомлення особи про розгляд справи в силу порушення порядку їх оформлення. Суд зазначив, що повідомлення про вручення не містять позначок «судова повістка» та «вручити особисто», тим самим визнав, що поштові відправлення не отримувалися особисто відповідачем, проте визнав відповідача повідомленим про розгляд справи.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
 
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
 
Як свідчить аналіз частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
 
Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.
 
Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
 
Аналогічний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).
 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).
 
Встановивши, що ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу у жовтні 2021 року, тобто після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження. 
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали апеляційного суду свідчить, що правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.
 
У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).
 
Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 22 листопада 2021 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                       В. І. Крат
 
                                                                                                                        І. О. Дундар 
 
                                                                               Є. В. Краснощоков