Справа №585/2894/21 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Цвєлодуб Г. О.	
Номер провадження 33/816/98/22 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Петрищева О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за спільною апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника Петрищева О. О. на постанову Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 грудня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн. 

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з оскаржуваної постанови судді, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 29.09.2021 року о 20 год. 00 хв на автодорозі Р-60 Кролевець-Конотоп-Ромни-Пирятин поблизу с. Хмелів, керував автомобілем Great Wall Hover д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка хода, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням газоаналізатора Alcotest 6820 або проведення такого огляду в медичному закладі відмовився. Таким чином в діях водія ОСОБА_1 вбачається порушення п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Петрищев О.О.  подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати дану постанову та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, без повного з`ясування фактичних обставин справи та надання їм належної оцінки.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, захисник вказує, що ОСОБА_1 участі у судовому засіданні не приймав, по час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення повідомлений не був.
Зазначає, що факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 та факт зупинки автомобіля не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи. Наряд поліції прибув через 12 годин після зупинення (поломки) транспортного засобу за повідомленням про ДТП до чергової частини.
Так, 29.11.2021 року, повертаючись з роботи (с. Хмелів), приблизно о 8:00-8:20 год. ОСОБА_1 керуючи автомобілем Great Wall д.н.з. НОМЕР_1 помітив несправність в рульовому механізмі автомобіля, що виявилась у збільшення зусиль для обертання рульового колеса та шуму у гідропідсилювачі рульового керування в зв`язку із чим вимушений був зупинити автомобіль на краю проїзної частини дороги під уклоном.
З метою отримання допомоги ОСОБА_1 зателефонував своєму товаришу ОСОБА_2 , який пообіцяв знайти евакуатор та приїхати за автомобілем. А також повідомив свою дружину ОСОБА_3 , про поломку автомобіля та необхідність його транспортування.
Оскільки, до 15 год. евакуатор не прибув, а в автомобілі закінчилось пальне, що позбавило ОСОБА_1 можливості користуватись автомобільним обігрівачем, останній розуміючи, що керувати транспортним засобом вже не буде в зв`язку із наведеними вище причинами, вжив алкогольного напій та ліг спати в автомобілі.
Через деякий час ОСОБА_1 розбудив водій швидкої допомоги, який помітив на краю проїзної частини дороги його автомобіль, поцікавився його станом та запропонував надати допомогу.
І лише  ввечері, цього дня, до місця стоянки автомобіля, що належить ОСОБА_1 прибули працівники поліції, які і склали протокол з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, а саме відобразили в ньому обставини, які не відповідають фактичним даним.
З викладених вище мотивів вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не є належним доказом вчинення правопорушення.
Крім того, як вбачається з відеофайлів, які є ідентичними один одному, відеозапис розпочинається з моменту коли ОСОБА_4 знаходиться в автомобілі поліцейських. Тобто, моменту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , як і моменту зупинення транспортного засобу поліцейськими (підстави для зупинення) відеофайли не містять.
Вказує, що під час опитування поліцейськими, ОСОБА_1 не заперечував факту, що вживав спиртні напої, проте не зазначав що керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Скориставшись станом ОСОБА_1 , який щойно прокинувся поліцейські, фактично внесли до протоколу неправдиві відомості, очевидними яких вони не були.
Зазначає, що доказів встановлення ознак сп`яніння у вигляді акту проходження огляду на стан сп`яніння, або підписів свідків, щодо відмови водія від проходження такого огляду немає.
Наголошує на тому, що пояснення від 29.09.2021 року, які нібито надані ОСОБА_1 , також не є належними та допустимими доказами у справі про адміністративне правопорушення виходячи із наступного.
Відповідно до норм ст. 256 КУПАП протокол про адміністративне правопорушення складається за місцем вчинення такого правопорушення. Як вбачається з матеріалів справи №585/2894/21, місцем складання протоколу про адміністративне правопорушення від 29.09.2021 року серії ААБ №178238 є ділянка дороги Р-60 Кролевець-- Конотоп-Ромни-Пирятин.
Більш того, пояснення від 29.11.2021 року складене працівником поліції (доречі, відеофайли не містять даних складання такого пояснення ОСОБА_1 ), та не містить застережень типу «з моїх слів записано вірно, мною прочитано». Підпис у поясненні не належить ОСОБА_1 .

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Петрищева О.О., які вимоги апеляційної скарги підтримали, просили задовольнити скаргу, скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Пункт 3 Порядку визначає, що огляд проводиться на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом.
Аналогічні положення містить п. 2 розділу І та п. 1 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015.
Приписами п. 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП, що тягне за собою відповідну відповідальність, про що, складається протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначаються ознаки сп`яніння.
Таким чином, законодавством встановлено, що водій зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівника поліції, в той час як відмова, навіть якщо особа, не перебуває в стані алкогольного чи будь-якого іншого сп`яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність.
Суд першої інстанції при розгляді даної справи дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Незважаючи на позицію сторони захисту про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених в постанові суду, підтверджується зібраними доказами, які були всебічно, повно досліджені судом першої інстанції, а саме:  протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 178232 від 29.09.2021, який за своїм змістом відповідає вимогам ст.256 КУпАП і сумнівів не викликає (а.с.2); поясненням ОСОБА_1 (а.с.3), відеозаписом, (а.с.4) які були належним чином дослідженими суддею.
Доводи захисника стосовно того, що протокол про адміністративне правопорушення не є належним доказом вчинення правопорушення не заслуговують на увагу, огляду на те, що зміст протоколу відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, протокол підписаний особою, відносно якої протокол складений. Зауважень ОСОБА_1 щодо змісту протоколу правопорушення протокол не містить. Положення ст. 256 КУпАП не вимагають зазначення у протоколі відомостей про долучення до нього документів, відеозапису правопорушення, та інших доказів по справі. Саме на цей протокол про адміністративне правопорушення посилався в постанові суд першої інстанції як на доказ, оскільки інших протоколів матеріали справи не містять, а встановлені судом фактичні обставини справи відповідають відомостям, що викладені у протоколі.
Крім того, в поясненнях апеляційному суду ОСОБА_1 підтвердив той  факт, що саме він  керував транспортним засобом, і не заперечував, що вживав алкогольні напої коли чекав на евакуатор, а потім відмовився проходити огляд не стан сп?яніння.
Враховуючи викладене, суддя дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 відмовившись від проходження огляду на стан сп`яніння, скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд критично відноситься до доводів апеляційної скарги щодо розгляду даної справи у відсутність ОСОБА_1 , як особи, що притягується до адміністративної  відповідальності, чим були порушені його права, позаяк такі твердження не знайшли свого підтвердження та суперечать матеріалам справи.
В ст. 129 Конституції України, закріплено конституційний припис, згідно якого, розгляд справ в судах відбувається відкрито, що, в свою чергу, гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись як про результати судового розгляду, так й отримати копію судового рішення з метою оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Відповідно до принципу диспозитивності, на якій неодноразово наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішення, особи, які беруть участь у справі, мають можливість вільно розпоряджатися своїми матеріальними та процесуальними правами на власний розсуд.
Вказаний принцип надає кожному учаснику процесу можливість самостійно розпоряджатися наданими йому законом процесуальними правами, в тому числі і правом брати участь в судових засіданнях.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , як особу, яка притягується до відповідальності було повідомлено про судовий розгляд в протоколі про адміністративне правопорушення, в якому останній поставив свій підпис. (а.с. 2). 
Враховуючи викладене, суд обґрунтовано розглянув матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у відсутності останнього, не порушуючи законні права та інтереси особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Крім того, відповідно до  ч. 2 ст. 268 КУпАП, дана категорія справ до вичерпаного переліку за якими обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не відноситься.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, як про те ставить питання захисник, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції накладено у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимоги ст.ст. 33-35 КУпАП, і є достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення, зокрема виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом було розглянуто справу поверхнево і формально, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.
Враховуючи викладене вважаю, що постанова суду є законною і обґрунтованою, а тому законних підстав для її скасування, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі захисника не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 1 рік – залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника Петрищева О.О. на цю постанову – без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.