Номер провадження: 33/813/19/22
Номер справи місцевого суду: 523/19155/20 
Головуючий у першій інстанції Позняк В.С. 
Доповідач Колесніков  Г. Я.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.01.2022 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі: 
головуючого - судді Колеснікова Г.Я., 
за участю секретаря - Кузьмук А.В., 
учасники справи:
особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1  на постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 03 лютого 2021 року, ухвалену під головуванням судді Позняка В.С.,

ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст судового рішення 
Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 03 лютого 2021 рокуОСОБА_1 притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік (а.с.13).
ОСОБА_1 визнано винним у порушенні вимог п.2.9а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10 січня 2001 року №1306 (далі-ПДР), які полягали в тому, що 26 листопада 2020 року о 02 год 33хвил. він, рухаючись по вул. Південна дорога, 2/1 в м.Одесі, керував мопедом марки «Honda», без реєстраційного номеру, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці) та згідно тестування на стан алкоголю у крові за допомогою приладу Alcotest 7510 марки «Drager ARLM - 0413» перебував у стані алкогольного сп`яніння (результат 0.63 ‰ проміле) а.с.13. 

Короткий зміст доводів апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі (а.с.15-16).
Зокрема доводи апеляційної скарги зводяться до того, що:
- справа необ`єктивно розглянута у його відсутність, без належного сповіщення про час, дату та місце судового засідання, 
- він не керував, а штовхав розряджений електроскутер що не є транспортним засобом і на який не потрібне посвідчення водія,
- поліцейські не додали відео щодо керування ним скутером та його ідентифікуючи дані, який йому не належить (а.с.24-32).
В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 28 січня 2022 року, ОСОБА_1 не з`явився. 
Згідно зі ст.268 КУпАП суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності, оскільки він належним чином сповіщений про час, дату та місце судового засідання (а.с.43). 
При цьому, апеляційним судом враховано, що: 
- 29 грудня 2021 року ОСОБА_1 був присутній в судовому засіданні, надав свої пояснення, 
- у справі була оголошена перерва до 28 січня 2022 року для надання апелянтом доказів на підтвердження своїх доводів щодо невинуватості та для виклику інспекторів поліції (а.с.41-42),
- заява про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 не надходила. 

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, інспекторів поліції Григоровича М.Р., Журавського М.О., перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали даної справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Визнаючи ОСОБА_1  винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що в діях останнього вбачається порушення вимог п.2.9а ПДР у вигляді керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.
Вказані обставини підтверджені належними та допустимими доказами, а саме: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №069925 від 26 листопада 2020 року (а.с.2);
- результатами приладу Drager, результат 0.63 ‰ проміле (а.с.4),
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.5),
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.6,7),
- відеозаписами на CD-диску (а.с.9).
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи, наявним доказам та ст.ст.245, 252, 280 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що справа була розглянута за відсутністю ОСОБА_1 без належного його сповіщення є безпідставними з огляду на таке.
Суд першої інстанції відправляв судову повістку за адресою, вказаною інспектором поліції в протоколі, однак вона повернулася за відсутністю марок. Інших засобів зв`язку ОСОБА_1 матеріали справи не містили. 
Тому апеляційний суд приходить до висновку про те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не подав письмових заперечень проти протоколу та не вжив заходів для явки до суду, в провадженні якого справа перебувала майже два місяця, з грудня 2020 року по лютий 2021 року.
Так, практика Європейського Суду з прав людини (зокрема, рішення «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. 
За таких підстав, відповідно до ст.268 КУпАП, яка не передбачає обов`язкової участі особи при розгляді справи за ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про необхідність провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Крім того, під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 в повній мірі були надані можливості для захисту своїх прав, передбачених ст.268 КУпАП, чим відновлено його право на участь в судовому розгляді.
Доводи апелянта про те, що поліцейські не додали відео щодо керування ОСОБА_1 скутером, є неспроможними. В судовому засіданні суду апеляційної інстанції досліджені, наявні в матеріалах справи, відеозаписи, з яких вбачається, що у поліцейських був наявний відеозапис на підтвердження факту керування ОСОБА_1 , який надавався йому для огляду.
Крім того, до суду апеляційної інстанції з`явилися інспектори поліції Григорович М.Р. та Журавський М.О. , які підтвердили факти, викладені в протоколі, а також надали суду відеозапис з відеореєстратора  автомобіля патрульної поліції, на якому зафіксований факт руху транспортного засобу (мопеду) під керуванням ОСОБА_1 і момент його зупинки (а.с.50).
Версія ОСОБА_1 про те, що він штовхав розряджений електроскутер, який не є транспортним засобом, що на нього не потрібне посвідчення водія, не приймаються до уваги за таких підстав.
Відповідно до п.1.10 ПДР України механічний транспортний засіб - це транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. 
Згідно з п.2 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді кримінальних та адміністративних справ зазначених категорій суди мають ураховувати положення правових норм, у яких визначено поняття транспортні засоби, зокрема, примітки до ст.286 КК України, ч.6 ст.121 КУпАП, п.1.10 ПДР України. Виходячи із цих положень транспортними засобами, про які йдеться у ст.ст.286,287,289,290 КК, ст.ст.121,122,123,124,130,132 КУпАП, слід вважати всі види автомобілів, трактори й інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші механічні транспортні засоби, що приводяться в рух за допомогою двигуна з робочим об`ємом 50 куб. см і більше або електродвигуна потужністю понад 3 кВт.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_1 керував мопедом марки «Honda». 
З переглянутих в судовому засіданні відеозаписів вбачається, що при складанні протоколу ОСОБА_1 сам зазначив інспекторам поліції, що транспортним засобом є мопед марки «Honda», на який наразі в нього відсутній талон. 
Реєстраційний документ на транспортний засіб з його технічними характеристиками апеляційному суду ОСОБА_1 також не надав (хоча йому надався для цього час).
Таким чином, будь-яких доказів на підтвердження того, що даний транспортний засіб є електроскутер, потужність електродвигуна якого менш 3 кВт,апелянтом не надано.
З цих підстав не приймаються до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що йому не було потрібно посвідчення водія. Крім того, на місці зупинки транспортного засобу інспектором поліції була також складена відносно  ОСОБА_1 постанова №ЕАМ №3480155 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом (а.с.2). 
Дана постанова в установленому законом порядку ОСОБА_1 не оскаржена.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що надане суду відео поліції неповне та неінформативне, є необґрунтованим. 
У виконання вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026 (Інструкції №1026), інспекторами поліції велася відеозйомка під час виконання службових обов`язків та складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 , яка дозволяє встановити обставини справи, що є основною їх функцією.
Тому апеляційний суд вважає, що відеозаписи, залучені інспекторами поліції, як безумовний доказ у справі, повністю відповідають вимогам Інструкції №1026.
Твердження апелянта про те, що його не відсторонили від керування, а просто відпустили, є голослівними і суперечать наявним матеріалам справи. 
З відеозаписів вбачається, що інспекторами поліції був визваний евакуатор для транспортування мопеда на штраф-майданчик. Однак, ОСОБА_1 , посилаючись спочатку на несправність мопеда, без дозволу інспекторів поліції залишив місце складання протоколу зі своїм другом на працюючому мопеді. 
Такі твердження апелянта, на думку суду, спрямовані на уникнення відповідальності і умисне, свідоме спотворення дійсних обставин вчинення адміністративного правопорушення.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення, обставини, які б виключали провадження в справі відповідно до ст.247 КУпАП, відсутні.
З урахуванням викладеного, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а постанова суду першої інстанції - залишенню без змін.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 03 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.Я.Колесніков