ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року	Львів	Справа № 300/1655/21 пров. № А/857/20700/21	

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді:                                        Улицького В.З.
суддів:                                                            Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.
при секретарі судового засідання:                 Волошин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу  Калуської міської ради на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.08.2021 року (рішення ухвалене о 14:59 у м. Івано-Франківську судом у складі головуючого судді Тимощука О.Л., повне судове рішення складено 09.09.2021) у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Калуської міської ради про визнання протиправним та нечинним рішення №1069 від 29.03.2012,-

                                                     ВСТАНОВИЛА:

У  квітні 2021 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Калуської міської ради про визнання протиправним та нечинним рішення №1069 від 29.03.2012 “Про порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Калуші”.
Позивач позовні вимоги мотивував тим, що оскаржене рішення №1069 від 29.03.2012 прийняте без дотримання передбачених законодавством процедур щодо підготовки та прийняття регуляторного акта, оскільки план діяльності регуляторного органу з підготовки проектів регуляторних актів та зміни до нього, а також повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою отримання зауважень і пропозицій зацікавлених осіб та сам проект регуляторного акта і відповідний аналіз регуляторного впливу не оприлюднювалися в друкованому засобі масової інформації. Також зауважує, що спірний регуляторний акт був прийнятий за відсутності висновку відповідальної постійної комісії про відповідність його проекту вимогам законодавства. Таким чином, позивач переконаний, що оскаржене рішення прийняте не у спосіб, що визначений Конституцією та законами України, та без урахування прав зацікавлених осіб на участь у процесі підготовки та прийняття рішення. Існування оскарженого рішення та спонукання позивача до укладення договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою міста згідно передбаченої цим рішенням процедури та типового договору, прямо порушує право позивача на розміщення тимчасової споруди у визначеному чинним законодавством порядку. З урахуванням наведеного, позивач вважає оскаржене рішення №1069 від 29.03.2012 протиправним та просить визнати його нечинним. Просив позов задоволити.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.08.2021 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та нечинним рішення Калуської міської ради №1069 від 29.03.2012 “Про Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Калуші”.
Рішення суду першої інстанції оскаржила Калуська міська рада. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.
Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 16.01.2020 звернувся до Калуської міської ради з інформаційним запитом про надання публічної інформації, в якому просив надати інформацію про процедуру укладення договорів оренди окремих елементів благоустрою на території міської ради для розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та про рішення, яким така процедура врегульована.
Калуська міська рада листом від 21.01.2021 за №17/02-55/20 надала відповідь на інформаційний запит позивача, в якій, серед іншого, зазначила, що процедуру укладення договорів оренди окремих конструктивних елементів благоустрою на території міської ради для розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності врегульовано рішенням Калуської міської ради №1069 від 29.03.2012 «Про Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Калуші».
За результатами двадцять третьої сесії шостого демократичного скликання Калуської міської ради прийнято рішення від 29.03.2012 №1069 “Про порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Калуші”, яким з метою врегулювання діяльності у сфері розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Калуші, забезпечення благоустрою міста, серед іншого, затверджено: пунктом 1 - Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Калуші (додаток 1); пунктом 2 -  Положення про оренду окремих конструктивних елементів благоустрою міста для розміщення пересувних тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Калуші (додаток 2); пунктом 3 - Положення про порядок проведення комерційного конкурсу на право оренди окремих конструктивних елементів благоустрою міста для розміщення пересувних тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Калуші (додаток 3).
Вважаючи, що рішення Калуської міської ради від 29.03.2012 №1069 “Про порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Калуші” прийняте з порушенням закону, позивач звернувся  до суду з метою захисту свого порушеного права шляхом визнання нечинним цього рішення.
Статтею 2 Закону України "Про місцеве самоврядування" від 21.05.1997 № 280/97-ВР (надалі, також - Закон №280/97-ВР) визначено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Згідно частини 1 статті 10 Закону №280/97-ВР, сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Статтею 25 Закону №280/97-ВР встановлено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Абзацом 1 статті 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Відповідно до приписів частин 1, 2, 5, 10, 11, 12 статті 59 Закону №280/97-ВР, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.
Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.
Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.
Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".
Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".
Правові та організаційні засади реалізації державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності регулює Закон України “Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності” від 11.09.2003 №1160-IV (надалі, також – Закон №1160-IV).
Згідно статті 1 Закону №1160-IV державна регуляторна політика у сфері господарської діяльності (далі - державна регуляторна політика) - напрям державної політики, спрямований на вдосконалення правового регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, недопущення прийняття економічно недоцільних та неефективних регуляторних актів, зменшення втручання держави у діяльність суб`єктів господарювання та усунення перешкод для розвитку господарської діяльності, що здійснюється в межах, у порядку та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.
Регуляторний акт - це: прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання; прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.
Регуляторний орган - Верховна Рада України, Президент України, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення, інший державний орган, центральний орган виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцевий орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, а також посадова особа будь-якого із зазначених органів, якщо відповідно до законодавства ця особа має повноваження одноособово приймати регуляторні акти. До регуляторних органів також належать територіальні органи центральних органів виконавчої влади, державні спеціалізовані установи та організації, некомерційні самоврядні організації, які здійснюють керівництво та управління окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, якщо ці органи, установи та організації відповідно до своїх повноважень приймають регуляторні акти.
Оскаржується прийняте Калуською міською радою рішення №1069 від 29.03.2012 “Про порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Калуші”.
Відповідачем, з метою врегулювання діяльності у сфері розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Калуші, забезпечення благоустрою міста, серед іншого, затверджено: Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Калуші;  Положення про оренду окремих конструктивних елементів благоустрою міста для розміщення пересувних тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Калуші; Положення про порядок проведення комерційного конкурсу на право оренди окремих конструктивних елементів благоустрою міста для розміщення пересувних тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Калуші.
Рішення №1069 від 29.03.2012 “Про порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Калуші” є регуляторним актом, оскільки прийняте органом місцевого самоврядування, який є регуляторним органом, змінює норми права, поширюється на невизначене коло осіб (суб`єктів господарювання, які здійснюють підприємницьку діяльність у м. Калуші, коло яких не є конкретно визначеним) та спрямоване на правове регулювання адміністративних відносин між регуляторним органом та суб`єктами господарювання, також оскаржене рішення розраховане на довгострокове та неодноразове застосування.
Відтак, оскільки рішення №1069 від 29.03.2012 містить норми регуляторного характеру, його розроблення, розгляд, прийняття та оприлюднення мали відбуватися з дотриманням передбачених Законом №1160-IV процедур.  
Частинами 1-4 статті 7 Закону №1160-IV передбачено, що регуляторні органи затверджують плани діяльності з підготовки ними проектів регуляторних актів на наступний календарний рік не пізніше 15 грудня поточного року, якщо інше не встановлено законом.
План діяльності з підготовки проектів регуляторних актів повинен містити визначення видів і назв проектів, цілей їх прийняття, строків підготовки проектів, найменування органів та підрозділів, відповідальних за розроблення проектів регуляторних актів.
Затверджені плани діяльності з підготовки проектів регуляторних актів, а також зміни до них оприлюднюються у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону, не пізніш як у десятиденний строк після їх затвердження.
Якщо регуляторний орган готує або розглядає проект регуляторного акта, який не внесений до затвердженого цим регуляторним органом плану діяльності з підготовки проектів регуляторних актів, цей орган повинен внести відповідні зміни до плану не пізніше десяти робочих днів з дня початку підготовки цього проекту або з дня внесення проекту на розгляд до цього регуляторного органу, але не пізніше дня оприлюднення цього проекту.
Перевіряючи процедуру підготовки спірного регуляторного акту на відповідність вимогам статті 7 Закону №1160-IV судом встановлено, що план діяльності регуляторного органу з підготовки проекту оскарженого регуляторного акту та зміни до нього не оприлюднювалися. 
Згідно частин 1-6 статті 9 Закону №1160-IV кожен проект регуляторного акта оприлюднюється з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань.
Проект регуляторного акта разом із відповідним аналізом регуляторного впливу оприлюднюється у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону, не пізніше п`яти робочих днів з дня оприлюднення повідомлення про оприлюднення цього проекту регуляторного акта.
Повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акта повинно містити: стислий виклад змісту проекту; поштову та електронну, за її наявності, адресу розробника проекту та інших органів, до яких відповідно до цього Закону або за ініціативою розробника надсилаються зауваження та пропозиції; інформацію про спосіб оприлюднення проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу (назва друкованого засобу масової інформації та/або адреса сторінки в мережі Інтернет, де опубліковано чи розміщено проект регуляторного акта та аналіз регуляторного впливу, або інформація про інший спосіб оприлюднення, передбачений частиною п`ятою статті 13 цього Закону); інформацію про строк, протягом якого приймаються зауваження та пропозиції від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань; інформацію про спосіб надання фізичними та юридичними особами, їх об`єднаннями зауважень та пропозицій.
Строк, протягом якого від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань приймаються зауваження та пропозиції, встановлюється розробником проекту регуляторного акта і не може бути меншим ніж один місяць та більшим ніж три місяці з дня оприлюднення проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу.
Способи оприлюднення документів, підготовлених у процесі здійснення регуляторної діяльності, визначено статтею 13 Закону №1160-IV.
Частиною 1 даної статті передбачено, що план діяльності регуляторного органу з підготовки проектів регуляторних актів та зміни до нього оприлюднюються шляхом опублікування в друкованих засобах масової інформації цього регуляторного органу, а у разі їх відсутності - у друкованих засобах масової інформації, визначених цим регуляторним органом, та/або шляхом розміщення плану та змін до нього на офіційній сторінці відповідного регуляторного органу в мережі Інтернет.
Повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій, проект регуляторного акта та відповідний аналіз регуляторного впливу оприлюднюються шляхом опублікування в друкованих засобах масової інформації розробника цього проекту, а у разі їх відсутності - у друкованих засобах масової інформації, визначених розробником цього проекту, та/або шляхом розміщення на офіційній сторінці розробника проекту регуляторного акта в мережі Інтернет (частина 2 статті 13 Закону №1160-IV).
Частиною 4 та 5 статті 13 Закону №1160-IV передбачено, що при визначенні регуляторними органами друкованих засобів масової інформації, в яких публікуються документи, зазначені у частинах першій - третій цієї статті: надається перевага офіційним друкованим засобам масової інформації; забезпечується відповідність сфери компетенції регуляторного органу на відповідній території сфері розповсюдження друкованого засобу масової інформації.
Якщо в межах адміністративно-територіальної одиниці чи в населеному пункті не розповсюджуються друковані засоби масової інформації, а місцеві органи виконавчої влади, територіальні органи центральних органів виконавчої влади, органи та посадові особи місцевого самоврядування не мають своїх офіційних сторінок у мережі Інтернет, документи, зазначені у частинах першій - третій цієї статті, можуть оприлюднюватися у будь-який інший спосіб, який гарантує доведення інформації до мешканців відповідної адміністративно-територіальної одиниці чи до відповідної територіальної громади.
Апеляційний судом встановлено, що відповідачем до матеріалів справи долучено копії сторінок газети «Дзвони Підгір`я» від 24.02.2012 та від 16.03.2012, у яких опубліковано оголошення Управління економічного розвитку міста Калуської міської ради, яким суб`єктів підприємницької діяльності запрошувалось до участі в обговоренні регуляторного акта – проекту рішення міської ради “Про порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Калуші”, який розміщено на офіційному сайті Калуської міської ради: www.kalushcity.if.ua.
Перевіряючи дане оголошення про оприлюднення проекту спірного рішення на відповідність вимогам статті 9 Закону №1160-IV, судом встановлено, що таке не містить стислого викладу змісту проекту, у ньому відсутня інформація про спосіб оприлюднення аналізу регуляторного впливу, а вказаний в повідомленні строк, протягом якого приймаються зауваження та пропозиції від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань становив 21 день, і відповідно є меншим, ніж встановлений частиною 6 статті 9 Закону №1160-IV строк (від одного до трьох місяців).
Також відповідачем не надано належних доказів оприлюднення самого проекту спірного регуляторного акта не пізніше п`яти робочих днів з дня оприлюднення повідомлення про оприлюднення цього проекту регуляторного акта у спосіб, передбачений статтею 13 Закону №1160-IV.
Згідно частин 1 та 2 статті 10 Закону №1160-IV передбачено, що стосовно кожного регуляторного акта послідовно здійснюються базове, повторне та періодичне відстеження його результативності.
Відстеження результативності регуляторного акта включає: виконання заходів з відстеження результативності; підготовку та оприлюднення звіту про відстеження результативності.
Згідно частини 12 статті 11 Закону №1160-IV регуляторний орган, який прийняв відповідний акт, якщо інше не встановлено цим Законом, готує звіт про відстеження результативності цього регуляторного акта та не пізніше як у десятиденний строк з дня підписання цього звіту оприлюднює його у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону.
Відповідачем на підтвердження дотримання вимог статті 10 Закону №1160-IV не надано доказів здійснення заходів щодо відстеження результативності оскарженого рішення №1069 від 29.03.2012 та підготовленого за результатами таких заходів звіту.
Частиною 1 статті 31 Закону №1160-IV передбачено, що сільські, селищні, міські, районні у містах, районні та обласні ради з метою реалізації покладених на них цим Законом повноважень у здійсненні державної регуляторної політики можуть створювати у своєму складі постійні комісії з питань реалізації державної регуляторної політики або можуть покладати ці повноваження на одну з існуючих постійних комісій відповідної ради (далі - відповідальна постійна комісія).
Згідно частини 1 статті 34 Закону №1160-IV кожен проект регуляторного акта, що внесений на розгляд до сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради, подається до відповідальної постійної комісії для вивчення та надання висновків про відповідність проекту регуляторного акта вимогам статей 4 та 8 цього Закону.
Калуською міською радою, всупереч вимогам статей 31 та 33 Закону №1160-IV не надано доказів наявності відповідальної постійної комісії й, відповідно, не надано складеного такою комісією висновку про відповідність проекту оскарженого регуляторного акта вимогам статей 4 та 8 цього Закону.
Відповідно до частини 5 статті 12 Закону №1160-IV регуляторні акти, прийняті органами та посадовими особами місцевого самоврядування, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації відповідних рад, а у разі їх відсутності - у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених цими органами та посадовими особами, не пізніш як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання. 
На підтвердження дотримання встановленої вимоги щодо офіційного оприлюднення оскарженого регуляторного акту, відповідач зазначив, що рішення №1069 від 29.03.2012 “Про порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Калуші” оприлюднено шляхом розміщення в мережі Інтернет  на офіційному сайті Калуської міської ради.
Вказане підтверджує допущене відповідачем порушення вимог щодо процедури і способу оприлюднення, оскільки Законом №1160-IV передбачена можливість оприлюднення документів, підготовлених у процесі здійснення регуляторної діяльності та прийнятих регуляторних актів шляхом розміщення на офіційній сторінці розробника проекту регуляторного акта в мережі Інтернет, виключно у разі відсутності друкованого засобу масової інформації у розробника такого проекту.
Такої ж позиції щодо можливості повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акта, шляхом розміщення на офіційній сторінці розробника проекту регуляторного акта в мережі Інтернет, лише у разі відсутності у розробника такого проекту друкованого засобу масової інформації, дотримується і Верховний Суд у своїй постанові від 10.06.2021 по справі №823/902/17.
У Калуської міської ради наявний друкований засіб масової інформації – «Дзвони Підгір`я», у зв`язку з чим судом встановлено недотримання відповідачем при підготовці та прийнятті оскарженого рішення вимог статей 12 та 13 Закону №1160-IV щодо офіційного оприлюднення документів, підготовлених у процесі здійснення регуляторної діяльності та прийнятого регуляторного акту.
Згідно статті 36 Закону №1160-IV регуляторний акт не може бути прийнятий або схвалений уповноваженим на це органом чи посадовою особою місцевого самоврядування, якщо наявна хоча б одна з таких обставин: відсутній аналіз регуляторного впливу; проект регуляторного акта не був оприлюднений.
У разі виявлення будь-якої з цих обставин орган чи посадова особа місцевого самоврядування має право вжити передбачених законодавством заходів для припинення виявлених порушень, у тому числі відповідно до закону скасувати або зупинити дію регуляторного акта, прийнятого з порушеннями.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України,  колегія   суддів,-
                                                  ПОСТАНОВИЛА:                    

Апеляційну скаргу Калуської міської ради залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.08.2021 року у справі №300/1655/21 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.
На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.  

Головуючий суддя	 	В. З. Улицький 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 28.12.2021