П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2022 року
м. Рівне

Справа № 569/2274/21
Провадження № 22-ц/4815/63/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчук Н. М.,
суддів: Боймиструка С. В., Гордійчук С. О.,
секретар судового засідання - Пиляй І. С.

учасники справи:
скаржник - ОСОБА_1 ,
особа, дії якої оскаржуються - приватний виконавець виконавчого округу 
Рівненської області Сідоренко Сергій Петрович

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 24 травня 2021 року у складі судді Тимощука О. Я., постановлену в м. Рівне,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на рішення приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Сідоренко Сергія Петровича про арешт коштів боржника. В обґрунтування скарги пояснював, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Сідоренка Сергія Петровича перебуває зведене виконавче провадження № 63558548 з примусового виконання виконавчого листа № 569/15922/15-ц виданого Рівненським міським судом Рівненської області 28.12.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного Товариства «УкрСиббанк» 1 879,80 грн. судового збору (ВП № 63556770) та виконавчого листа № 569/15922/15-ц виданого Рівненським міським судом Рівненської області 28.12.2019 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного Акціонерного Товариства «УкрСиббанк» суму боргу по поверненню кредитних коштів та відсотків за користування кредитом за кредитним договором № 089-15/16-840 (10703143000) від 26 квітня 2006 року в розмірі 10 991,51 доларів США, стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного Акціонерного Товариства «УкрСиббанк» суму боргу по сплаті пені за кредитним договором № 089-15/16-840 (10703143000) від 26 квітня 2006 року в розмірі 20,93 грн. (ВП№63541012). Загальна сума боргу за виконавчими документами - 1 879,80 грн. та 10 991,51 доларів США.
09.11.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Сідоренко С.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 63556770, постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 63541012, постанову про об`єднання виконавчих проваджень ВП № 63541012, ВП № 63556770 у зведене виконавче провадження ЗВП № 63558548. 
11.11.2020 року винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ЗВП № 63558548 та направлено до виконання за місцем отримання боржником доходу в Управління ПФУ в Рівненської області та ТОВ «Західний трейд».
22.12.2020 року винесено постанову про арешт коштів боржника ЗВП № 63558548 якою накладено арешт на всі грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та направлено до банківських установ України, крім інших і до АТ «Ощадбанк» та ПАТ «Альфа-Банк».
На рахунок відкритий нею в ПАТ «Альфа-Банк» вона отримує винагороду за працю яку нараховує їй ТОВ «Західний трейд», а на рахунок відкритий в АТ «Ощадбанк» НОМЕР_1 вона отримує житлову субсидію. Як підставу неправомірності накладення арешту вказує, що рахунки мають спеціальний режим використання та звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Просить визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Сідоренко Сергія Петровича щодо накладення арешту в рамках зведеного виконавчого провадження № 63558548 від 09.11.2020 року згідно постанови про арешт коштів боржника від 22.12.2020 року на рахунку в ПАТ «Альфа-Банк» НОМЕР_2 , АТ «Ощадбанк» НОМЕР_1 , відкриті на ім`я ОСОБА_1 ; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Сідоренко Сергія Петровича зняти арешт з рахунків в ПАТ «Альфа-Банк» НОМЕР_2 , АТ «Ощадбанк» НОМЕР_1 , відкриті на ім`я ОСОБА_1 , накладений згідно постанови про арешт коштів боржника від 22.12.2020 року зведене виконавче провадження № 63558548 від 09.11.2020 року.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 24 травня 2021 року у задоволення скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції вмотивована тим, що приватним виконавцем в ході виконання судового рішення вжито всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів, спрямованих на його примусове виконання, а також дотримано положення ч. 1 ст. 73 цього Закону, яка встановлює заборону звернення стягнення на певні види виплат, та положень п. 1 ч. 4 ст. 59 цього Закону щодо заборони накладення арешту на рахунок, що має спеціальний режим використання.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, необґрунтованою, постановленою за неповного з`ясування обставин справи та відповідності їм висновків суду,  ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що приватним виконавцем в ході примусового виконання судового рішення про стягнення боргу винесено постанову про арешт коштів боржника, що містяться на рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 .. Додає, що вона є важкохворою людиною. Втратила роботу, стала інвалідом другою групи, однак, усвідомлюючи свій обов`язок з погашення заборгованості, докладає зусиль для його виконання. Зазначає, що суд не дав оцінки наявному у матеріалах справи Акцепт пропозиції на укладення Угоди про обслуговування платіжних карток ат «Альфа банк» клієнту  ОСОБА_1  рахунок №  НОМЕР_2  у гривні для зарахування заробітної плати. Стверджує, що за таких обставин із врахуванням положень    п. 4 ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» наявні усі підстави для зняття виконавцем арешту з майна в частині накладення його на зарплатний рахунок. Додає, що рахунки, які передбачені для рахунки для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до державного бюджету України, є рахунками зі спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби. З наведених міркувань просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу про задоволення її скарги.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи  на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав. 

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що провадженні приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Сідоренка Сергія Петровича перебуває зведене виконавче провадження № 63558548 з примусового виконання виконавчого листа № 569/15922/15-ц, виданого Рівненським міським судом Рівненської області 28.12.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного Товариства «УкрСиббанк» 1 879,80 грн. судового збору (ВП № 63556770) та виконавчого листа № 569/15922/15-ц, виданого Рівненським міським судом Рівненської області 28.12.2019 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного Акціонерного Товариства «УкрСиббанк» суму боргу по поверненню кредитних коштів та відсотків за користування кредитом за кредитним договором № 089-15/16-840 (10703143000) від 26 квітня 2006 року в розмірі 10 991,51 доларів США, стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного Акціонерного Товариства «УкрСиббанк» суму боргу по сплаті пені за кредитним договором № 089-15/16-840 (10703143000) від 26 квітня 2006 року в розмірі 20,93 грн. (ВП№63541012). Загальна сума боргу за виконавчими документами становить 1 879,80 грн. та 10 991,51 доларів США.

09.11.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Сідоренком С. П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 63556770, постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 63541012, постанову про об`єднання виконавчих проваджень ВП № 63541012, ВП № 63556770 у зведене виконавче провадження ЗВП № 63558548. 

11.11.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Сідоренком С. П. винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ЗВП № 63558548 та направлено до виконання за місцем отримання боржником доходу в Управління ПФУ в Рівненської області та ТОВ «Західний трейд».

22.12.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Сідоренком С. П. винесено постанову про арешт коштів боржника ЗВП № 63558548, якою накладено арешт на всі грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та направлено до банківських установ України, зокрема і до АТ «Ощадбанк» та ПАТ «Альфа-Банк».

Звертаючись до суду із цією скаргою, ОСОБА_1 вказувала, що на рахунок в ПАТ «Альфа-Банк» вона отримує винагороду за працю, яку нараховує їй ТОВ «Західний трейд», а на рахунок в АТ «Ощадбанк» НОМЕР_1 отримує житлову субсидію, а тому на таку категорію рахунків, які, на її думку, мають спеціальний режим використання, законом заборонено звернення стягнення, у зв`язку з чим накладення приватним виконавцем арешту на них є неправомірним.

Правовідносини у сфері примусового виконання судових рішень регулюються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 56 Закону України  «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, у провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. Такий арешт знімається, якщо протягом п`яти днів з дня його накладення стягувач не звернеться до суду про звернення стягнення на грошові кошти такої особи в порядку, встановленому процесуальним законом.

Відповідно до п. 9.11. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою правління Національного банку України 21 січня 2004 № 22 Банк здійснює зняття арешту з коштів, прийнятою відповідно до законодавства України, за рішенням суду, ухвалою слідчого судді, суду або постановою прокурора, які доставлені до банку самостійно виконавцем (посильним, помічником приватного виконавця), слідчим, представником суду, слідчого судді, прокурора, контролюючого органу, або які надійшли рекомендованими або цінними листом, відправником якого є виконавець, суд, слідчий суддя, прокурор, контролюючий орган.

Частиною 1 ст. 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність», арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовуються для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Про звернення стягнення на заробітну плату виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості:
у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Обов`язок контролю накладення арешту на кошти боржника покладається на фінансову установу, яка обслуговує рахунок боржника. У разі, якщо виконавцем накладено арешт на кошти, що знаходяться на спеціальному рахунку, рахунку зі спеціальним режимом використання або на кошти, стягнення яких заборонено законом, - фінансова установа, що обслуговує такий рахунок, зобов`язана повідомити виконавцеві такі обставини та повернути постанову про арешт коштів без виконання (ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», яка регулює порядок, умови та підстави зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Приписами частини 1 статті 2, частини 2 статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року № 95, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України «Про працю».

Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю. Отже, виплата установою працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства. Накладення ж арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача, на оплату праці.

Відповідно до частин 3, 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою виконавця. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Тобто, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 916/73/19, від 10 жовтня 2019 року № 916/1572/19. 

Отже, приватний виконавець має право для забезпечення реального виконання виконавчого документу застосувати арешт коштів боржника (фізичної особи), що знаходяться на рахунку такого боржника у банківській установі, за винятком коштів, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом
.
Водночас, абзац 2 ч. 2 ст. 48 Закону України № 1404-VIII передбачає, що заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 191 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 261 Закону України "Про теплопостачання", статті 181 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, що містить зазначена норма, не є вичерпним, адже законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

У відповідності до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Перелік видів виплат та сум, на які не здійснюється звернення стягнення відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" наведений у ст. 73 зазначеного Закону. Так, стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Стягнення не здійснюється також із сум: 1) неоподатковуваного розміру матеріальної допомоги; 2) грошової компенсації за видане обмундирування і натуральне постачання; 3) вихідної допомоги в разі звільнення (виходу у відставку) з військової служби, служби в поліції та Державної кримінально-виконавчої служби України, а також грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та в інших випадках, передбачених законом; 4) одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві; 5) грошової допомоги, пов`язаної з безоплатним забезпеченням протезування (ортезування) учасника антитерористичної операції, учасника здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, які втратили функціональні можливості кінцівок, благодійної допомоги, отриманої зазначеними особами, незалежно від її розміру та джерела походження.

За змістом ч.ч. 1-4 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Положення статей 1074 Цивільного кодексу України, 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність», статті 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» не визначають рахунки, на які зараховується заробітна плата, як рахунки з спеціальним режимом використання, вказані рахунки є звичайними поточними рахунками та банківське законодавство не містить визначення такого виду рахунків як «зарплатний», що, у свою чергу, дає підстави для висновку про відсутність обмежень для накладення арешту на кошти на таких рахунках, крім обмеження розміру арештованих коштів відповідно до обмежень щодо можливого розміру стягнення.

Частиною 1 ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що стягнення не може бути звернено на такі виплати:
1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника;
2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням;
3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних;
4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю;
5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами;
6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини;
7) допомогу при усиновленні дитини;
8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування;
9) допомогу на дітей одиноким матерям;
10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом;
11) допомогу на лікування;
12) допомогу на поховання;
13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення;
14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Отже, заробітна плата та виплати житлової субсидії не відносяться до виплат, на які не може бути звернуто стягнення.

Більш того, відповідно до статті 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки. Вказана стаття не містить такого виду рахунка як зарплатний.

Верховний Суд України у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-535цс15 дійшов висновку, що «Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу».

Як вбачається із матеріалів справи, в оскаржуваній постанові про арешт коштів боржника від 22.12.2020 року (ЗВП № 63558548) приватний виконавець зазначив, що арешт накладається на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику, що вказує на те, шо ним при винесенні вказаної постанови не було порушено вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, наведені норми закону в сукупності із дослідженими матеріалами справи безспірно вказують на відсутність правових підстав для визнання дій приватного виконавця Сідоренка С. П. неправомірними.

Відхиляючи апеляційну скаргу, апеляційний суд також враховує конституційно закріплений принцип обов`язковості виконання судових рішень та державну гарантію виконання судового рішення у визначеному законом порядку. 

Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

За наведених обставин, апеляційний суд приходить до переконання про те, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим судом з дотриманням норм процесуального права, судом першої інстанції в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 24 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 січня 2022 року.

Головуючий                                                Ковальчук Н. М.

Судді:                                                        Боймиструк С. В.

                                                               Гордійчук С. О.