ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 601/1867/20	Головуючий у 1-й інстанції Коротич І.А. 	
Провадження № 22-ц/817/1143/21 	Доповідач - Бершадська Г.В.	
Категорія - 304090000   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2021 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Бершадська Г.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Храпак Н. М., 
з участю секретаря - Панькевич Т.І. 
представника апелянта Панькова О.П. 

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 04 грудня 2020 року (ухвалене суддею Коротич І.А., дату складання повного тексту не зазначено) у цивільній справі № 601/1867/20 за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:
       
       30 вересня 2020 року АТ КБ “ПРИВАТБАНК” (далі банк) звернувся до суду з вказаним позовом. 
       Позивач зазначав, що 03 квітня 2007 року між ним та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг № б/н, відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі 21 600,00 гривень і відповідачці надано у користування кредитну картку.
       Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. 
       Відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконувала. 
       АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить суд стягнути з відповідачки ОСОБА_1 заборгованість у розмірі – 139 232 гривень 74 копійки, яка складається з наступного: 3705 гривень 61 копійок – заборгованість за кредитом, 135 527 гривень 13 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом з 03 квітня 2007 року по 30 травня 2019 року, за кредитним договором № б/н від 03 квітня 2007 року та судові витрати у розмірі 2102,00 гривень.
       Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 04 грудня 2020 року позов задоволено частково.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ “ПРИВАТБАНК” - 3705 гривень 61 копійку заборгованості за договором про надання банківських послуг № б/н від 03 квітня 2007 року.
       Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В решті позовних вимог відмовлено.
       Не погодившись з вказаним рішенням суду АТ КБ “ПРИВАТБАНК” подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити повністю, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.
       Вказує, що відповідач після отримання картки за умовами укладеного банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, отримував кредитні кошти з власної ініціативи, а також здійснював частково погашення заборгованості. 
       Звертає увагу, що, сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Однак, суд не перевірив розрахунок заборгованості та доводи банку про те, що позичальник користувався грошовими коштами, виконував умови кредитного договору протягом декількох років, частково сплачуючи заборгованість за договором, а отже визнав свої зобов`язання за угодою та розміри встановлених обов`язкових платежів.
       Вказує, що суд не звернув увагу на те, що базова процентна ставка за користування кредитом зазначена безпосередньо в підписаній відповідачем заяві.
        В судовому засіданні представник банку апеляційну скаргу підтримав і навів доводи аналогічні викладеним у апеляційній скарзі.
        ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явилась.
       Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, заслухавши доводи представника позивача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
       Судом встановлено, що 03 квітня 2007 року ОСОБА_1 уклала договір про надання банківських послуг з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № б/н, ознайомившись з Умовами та Правилами банківських послуг, підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», згідно якої отримала кредитну картку «Універсальна», відповідно до Тарифів якої відповідач отримав кредитний ліміт у розмірі 21 600,00 гривень.
       Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. 
       Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.3.2, 3.3 договору, на підставі яких відповідачка при укладенні договору дає свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. 
       Згідно з наданим банком розрахунком, станом на 30 червня 2020 року ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі – 26 6391 гривень 12 копійок, з яких: 3705 гривень 61 копійок - заборгованість за кредитом; 259 710 гривень 51 копійок – заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2 975 гривень 00 копійок – заборгованість за пенею; 0,00 – заборгованість за комісією.
       Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню тіло кредиту. В частині позову, яка стосувалася відсотків за користування кредитом та пені суд виходив з того, що сторони не погодили істотних умов договору в цій частині.
       Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
       За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором.
       Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Звертаючись до суду з позовом, АТ КБ “ПРИВАТБАНК” зазначає, що відповідачу було надано у користування кредитну картку, у подальшому кредитний ліміт збільшився до 21 600 грн.
       На підтвердження вказаних обставин позивач надав суду анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, довідку з номерами виданих ОСОБА_1 кредитних карток, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, виписку за договором станом на 09.07.2020 року. 
       Суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом і в цій частині рішення суду відповідачем не оскаржується.
       АТ КБ “ПРИВАТБАНК” оскаржує рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками та пені вважаючи, що суд першої інстанції безпідставно не стягнув їх на користь позивача.
       З наявної у матеріалах справи анкети-заяви від 03.04.2007 року, яка містить підпис позичальника, вбачається, що базова відсоткова ставка становить 22,8 % з розрахунку 360 днів у році.
       Тобто, як вірно зазначає в апеляційній скарзі позивач, між сторонами узгоджені умови договору, зокрема, в частині процентів за користування кредитом.
       Разом з тим, з наданого суду розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 30.06.2020 року заборгованість за процентами за простроченим кредитом розрахована наступним чином: 
       30 % річних за період з 01.01.2013 року по 31.08.2014 року;
       34,8 % річних за період з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року;
       43,2 % річних за період з 01.04.2015 року по 30.06.2020 року;
       У розрахунку заборгованості банк застосував відсоткову ставку, яка сторонами узгоджена не була, а, відтак, сума відсотків, які просить стягнути банк, не відповідає відсотковій ставці, яка визначена сторонами. 
       Згідно заяви-анкети сума кредитного ліміту вказана 300,00 грн, однак як стверджує позивач розмір кредитного ліміту 21 600,00 грн.
       Таким чином, відповідач нарахував позивачу заборгованість за кредитним договором, виходячи з іншого, збільшеного розміру кредитного ліміту, а також з іншої процентної ставки. Відтак, базова процентна ставка є змінюваною та була переглянута позивачем без погодження з відповідачем. 
       Оскаржуючи рішення суду з зазначених мотивів, банк не подав апеляційному суду розрахунку у відповідності до відсоткової ставки, яка визначена договором. Зазначений розрахунок через змінний характер заборгованості апеляційний суд здійснити можливості не має. 
       В той же час у заяві підписаній відповідачем, відсутні умови договору про встановлення відповідальності, зокрема, неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а тому вказана банком пеня не підлягає до стягнення.
       Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову, оскільки без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, з огляду на зазначення в анкеті-заяві базової ставки за користування кредитними коштами, яка змінена позивачем в односторонньому порядку, та відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, Умови та правила банківських послуг, про які зазначає позивач, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з позивачем кредитного договору. 
       Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом при вирішенні спору були порушені норми матеріального та процесуального права.
       Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Керуючись положеннями ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на сторони в межах ними понесених.
       Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -
П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" залишити без задоволення.
       Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 04 грудня 2020 року залишити без змін.
       Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає як постановлена у малозначній справі. 
       Повний текст постанови складено 30 грудня 2021 року.

Головуючий                                                                Бершадська Г.В.

Судді:                                                                        Гірський Б.О.

                                                                               Храпак Н.М.