Справа № 308/5761/20

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

09.02.2022                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,

                                                        в с т а н о в и в :

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 липня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. із позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420,40 грн.
Згідно постанови, 16.06.2020 року о 05.01 год. по вул. Баб`яка, 12, в м. Ужгороді ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ФОЛЬКСВАГЕН ПАССАТ», д.н.з НОМЕР_1 (польської реєстрації) у стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, проводився у Закарпатському обласному медичному центрі психічного здоров`я та медицини залежностей лікарем-наркологом. Результат – наркотичне сп`яніння. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги передбачені п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є необґрунтованою. Зазначає, що ніколи не вживав наркотичних речовин, а тому і погодився та пройшов огляд на стан сп`яніння, однак із результатом медичного освідчення категорично не погоджується. Вказує, що розгляд провадження відбувся за його відсутності, а судова повістка надійшла на його адресу лише в день засідання, після чого ним було подано клопотання про відкладення розгляду справи, однак судом справа була розглянута. Просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. 
 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані докази, які містяться у матеріалах справи, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника, адвоката Кураха Ю. М., неявка яких, з огляду на положення ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення неодноразово відкладався, зокрема 04.09.2020, 28.01.2021 - за заявою ОСОБА_1 , 03.06.2021 – за клопотанням адвоката Курах Ю. М. Слід також зазначити, що Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Враховуючи те, що ОСОБА_1 не з`явився до суду, хоча обізнаний з тим, що в суді розглядається справа щодо нього, при цьому відомостей про поважність причин своєї неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від апелянта не надходило. Тому, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності апелянта та його представника, апеляційний суд не вбачає.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.
Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП. 
Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. 
Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд визнає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові. 
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №370652, 16.06.2020, о 05 год 01 хв, у м. Ужгород по вул. Баб`яка, 12, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», р. н. з. НОМЕР_1 (польської реєстрації) в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у Закарпатському обласному медичному центрі психічного здоров`я та медицини залежностей лікарем-наркологом. Результат – наркотичне сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння № 176 від 16.06.2020 підтверджено, що ОСОБА_1 пройшов освідування на стан наркотичного сп`яніння у «ЗОМЦПЗ та МЗ» за результатами обстеження лікар ОСОБА_2 встановила, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння. 
Розпискою ОСОБА_1 підтверджується факт залишення на зберігання транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», р. н. з. НОМЕР_1 .
Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАМ №2692090, за порушення вимог ч. 4 ст. 126 КУпАП до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн.
Зі вказаними у протоколі про адміністративне правопорушення обставинами, зокрема тим, що ОСОБА_1 перебуває за кермом транспортного засобу у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджено висновком лікаря - нарколога «ЗОМЦПЗ та МЗ», ОСОБА_1 погодився, і засвідчив це своїми підписами у процесуальних документах, цей факт зафіксований на відеозаписі з бодікамер поліцейських, який міститься на DVD-диску, що наявний у матеріалах справи.
Вищенаведені докази, які є належними, допустимими та достатніми, - зібрані відповідно до вимог КУпАП, позаяк порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2. 9 «а» ПДР та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що працівник патрульної поліції Бобаль В. М. був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та оформленні інших матеріалів справи.
Крім того, апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних і про те, що в лікаря «ЗОМЦПЗ та МЗ» ОСОБА_2 , яка проводила огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння та склала висновок про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, були підстави для фальсифікації вищевказаного документу, а також для його обмови у перебуванні у такому стані, – у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які дані, які би свідчили про зацікавленість поліцейського та лікаря у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких відомостей про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, – на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказані поліцейський та лікар діяли у межах наданих їм повноважень.
Апеляційний суд на підставі доказів, які містяться у матеріалах справи, визнає недоцільними та такими, що не знайшли своє підтвердження доводи ОСОБА_1 про те, що він ніколи не вживав наркотичних речовин, а тому погодився пройти огляд на стан сп`яніння, однак із результатом медичного освідування категорично не погоджується. Відхиляючи твердження апелянта у цій частині, суд апеляційної інстанції бере до уваги те, що на момент складання медичного висновку, який є підтвердженням того, що 16.06.2020, о 05 год 01 хв, ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу у стані наркотичного сп`яніння, а також під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, ОСОБА_1 власноруч підписав вказані процесуальні документи, що свідчить про те, що жодних зауважень, скарг чи заперечень стосовно викладених обставин він не має. Вказані обставини відображені на відеозаписі з бодікамер поліцейських, який міститься на DVD-диску, що наявний у матеріалах справи.
Також апеляційний суд визнає безпідставними доводи ОСОБА_1 стосовно того, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі, чим позбавив права апелянта на захист. При цьому, за його словами, клопотання про відкладення розгляду справи, яке ОСОБА_1 подав до місцевого суду у день розгляду справи, залишилось поза увагою суду. Вказані твердження під час розгляду апеляційної скарги є такими, що не знайшли свого підтвердження, позаяк спростовуються дослідженими апеляційним судом доказами.
Так, під час розгляду апеляційної скарги встановлено, що суд першої інстанції завчасно, тобто 22.06.2020 повідомив ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього, а саме - 07.07.2020. Факт отримання судової повістки апелянт не заперечує. При цьому зазначає, що вказану повістку йому вручили у день розгляду справи, відтак прийшовши до суду ОСОБА_1 заявив клопотання про відкладення судового розгляду через дію карантину в України у зв`язку з коронавірусною інфекцією «COVID-19». Однак, апеляційний суд бере до уваги те, що на підтвердження цих доводів ОСОБА_1 не надав жодних доказів, у тому числі у матеріалах справи немає ані клопотань, ані будь - які заяв про відкладення розгляду справи. Отже, апеляційний суд констатує, що ОСОБА_1 була надана можливість у повному обсязі реалізувати своє право на захист, однак, своїми правами апелянт скористався на власний розсуд. Тому, доводи в цій частині апеляційний суд визнає такими, що не ґрунтуються на об`єктивній, достовірній інформації, відтак вони є надуманими.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги, у тому числі й про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення, які не знайшли свого підтвердження і жодними чином не спростовують та не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
На підставі вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.9 «а» ПДР та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду, перевірених апеляційним судом, наведених вище доказів, яким дана правильна оцінка у постанові; що адміністративне стягнення накладено на нього в межах санкції вищевказаної статті, у зв`язку з чим, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, яке має підвищену суспільну небезпеку й відноситься до грубих порушень ПДР України як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення буде сприяти досягненню основної мети – виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, – без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та його представник, адвокат Курах Ю. М., не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
                                
                                               П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван Стан