П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

09 березня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 487/1292/21	
Головуючий в 1 інстанції: Кузьменко В.В.
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:  
              Головуючого:              Градовського Ю.М.
              суддів:                          Танасогло Т.М., 
                                                    Шеметенко Л.П.                          
          розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 9 вересня 2021р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:
У лютому 2021р. адвокат Глушаниця А.Л. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Управління патрульної поліції в Дніпровській області, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій та скасування рішення, в якій просив скасувати постанову про накладення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3702598 від 24.01.2021р., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2  ст.122 КУпАП. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що постановою серії ЕАН №372598 від 24.01.2021р. винесену патрульним патрульної поліції в м.Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області інспектором сержантом поліції 1 батальйону 2 роти Головко Ігорем Миколайовичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.
Позивач зазначив, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення та технічний засіб, яким здійснено відеозапис, в додатках зазначено відео з боді-камери ае-00080. Такий відеозапис, згідно з вимогами ст.70 КАС України не відповідає критеріям належності та допустимості, а отже оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.
Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 9 вересня 2021р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того,   що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2  ст. 122 КУпАП, повністю підтверджується наданими відповідачем до матеріалів справи доказами, а постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН №3702598 від 24.01.2021р. складена з дотриманням норм  ст.283 КУпАП.
Вирішуючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що під час патрулювання 24.01.2021р. інспектором патрульної поліції в Дніпропетровській області Головко І. по вул.Дніпропетровське шосе, 38 приблизно о 08.30год. було виявлено порушення  Правил дорожнього руху, а саме, водій керуючи транспортним засобом MAN TGX д/н НОМЕР_1 , що рухався по лівій смузі при наявності вільної правої, чим порушив правила розташування транспортного засобу на дорозі.
Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення розташування транспортних засобів на проїзній частині, чим порушив п.11  ПДР  України, відповідальність за яке передбачена ч.2  ст. 122 КУпАП, було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача.
Не погоджуючись з постановою про накладення адміністративного стягнення та вважаючи її протиправної, позивач звернувся в суд з відповідним позовом.
Перевіряючи правомірність та законність оскаржуваної постанови, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує її протиправність, колегія судів виходить з наступного.
Так, положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень  ст.1 КУпАП  основним завданням цього  Кодексу  є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання  Конституції  та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з  ст. 6 ЗУ "Про Національну поліцію"  поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч.1  ст.7 ЗУ "Про Національну поліцію"  під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих  Конституцією  та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.
Згідно з п.8 ч.1  ст.23 ЗУ "Про Національну поліцію"  поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 ч.1  ст.23 ЗУ "Про Національну поліцію"  визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням  Правил дорожнього руху  його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно з ч.5  ст.14 ЗУ "Про дорожній рух"  учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього  Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до  ЗУ "Про дорожній рух"  визначається  Правилами дорожнього руху, затверджених  Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306  (із змінами та доповненнями).
Згідно з п.1.1.  ПДР, ці Правила відповідно до  ЗУ "Про дорожній рух"  встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п.1.9.  ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2  ст.122 КпАП України, настає в разі порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Відповідно до вимог п.11.2  Правил дорожнього руху  України на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.
Згідно з п.11.5  Правил дорожнього руху  України, на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).
Статтею 280 КУпАП  визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення визначений  ст.283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
В свою чергу, згідно з п.1  ст. 247 КпАП України  обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до  ст.251 КпАП України  доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з п.9 ч.1  ст.31 ЗУ "Про Національну поліцію"  поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до ч.1  ст.40 цього Закону  поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання      правил дорожнього руху.
Відповідно до п.1  ст.247 КУпАП України    обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно зі  ст.252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до  ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частина 2  ст.77 КАС України  передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.
В оскаржуваній постанові в графі 7 зазначено, що до постанови додається відео з архіву та номер бодікамери №ае00080, на якій зафіксовано розгляд справи.
В якості доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем до суду першої інстанції було надано відеозаписи, зроблені бодікамерою з місця його вчинення.
Надаючи правову оцінку даним відеозаписам, колегія суддів наголошує на тому, що із одного з відео встановлено факт того, що позивач, керуючи автомобілем, рухався на крайній лівій смузі при вільній правій, не маючи наміру повернути ліворуч чи на розворот.
З відео вбачається, що ОСОБА_1 не заперечує того факту, що рухався по крайній лівій полосі з метою минути ями, які були наявні в середній полосі.
Проте, судова колегія вважає, що розміщення ям (перешкод) на середній полосі ніяким чином не впливає на рух транспортного засобу, оскільки на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, таким чином позивач повинен був рухатись у крайній правій полосі.
Також, з відео вбачається, що саме    водій – ОСОБА_1 не заперечує того факту, що дійсно рухався у крайній лівій смузі, але не вважає це правопорушенням .
Твердження Позивача, що постанова не містить жодних посилань на докази, спростовується записом Інспектора в розділі 7 «До постанови додається»: відео з архіву (відео з нагрудної камери поліцейського) №ае00080, на якому зафіксовано правопорушення вчинене ОСОБА_1 а також повідомлення позивачу про вчинення ним правопорушення та розгляд справи на місці.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що працівником поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення були дотримані усі вимоги передбачені  КУпАП України, зокрема, щодо заслуховування пояснень та роз`яснення прав, розгляд клопотань тощо, що підтверджується відеозаписом, поданим відповідачем  , чим спростовуються доводи позивача в цій частині.
Європейський суд з прав людини в справі "Пономарьов проти України" (Заява № 3236/03) від 3 квітня 2008р. вказав, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до п.2  ст.86 КАС України  ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача. Однак суд не є засобом для сторін та не толерує зловживання ними правами.
За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією  та законами України, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.
За таких обставин, судова колегія приходить до висновку про доведеність вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зазначеного у оскаржуваній постанові та правомірність дій інспектора поліції щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, вид та розмір стягнення відповідають вимогам законодавства.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті. 
За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.272, 286, 311, 315, 316, 322 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 9 вересня 2021р.  – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий:                                                                                Ю.М.Градовський

Судді:                                                                                          Т.М.Танасогло

                                                                                          Л.П.Шеметенко