Справа № 153/1694/21 
Провадження № 33/801/1007/2021
Категорія: 146 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Любинецька-Онілова А. Г.
Доповідач: Сопрун В. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року                                                                               м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд у складі судді Сопруна В.В.,
       за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Жука А.А., потерпілого ОСОБА_2 його адвоката Головацького С.Б.,
розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Ямпільського районного суду Вінницької області від 23 листопада 2021 року,
встановив:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №322537 від 18 жовтня 2021 року, 14 грудня 2019 року о 16:20 год на а/д сполучення с. Брониця-Могилів-Подільський, ОСОБА_1 керуючи автомобілем Peugeot Bipper д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху не впевнився в безпечності руху, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та скоїв зіткнення з автомобілем Toyota Avensis д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , що рухався на зустріч. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.п. 10.1, 12.1 ПДР. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Постановою Ямпільського районного суду Вінницької області від 23 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн, стягнуто 384,20 грн судового збору на користь держави.
Не погодившись з такою постановою суду  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, оскільки вважає постанову незаконною та необґрунтованою, судом не вірно застосовано норми матеріального права, не було повністю досліджено всі наявні в матеріалах справи докази. Просив постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його адвоката Жука А.А., потерпілого  ОСОБА_2  та його адвоката Головацького С.Б., апеляційний суд приходить до наступного.
Згідно роз`яснень, викладених у п.24 постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.
Статтями 245, 278, 280 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вищезазначені вимоги чинного законодавства при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КпАП України, судом першої інстанції були дотримані в повному обсязі.
З доводами наведеними в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції погодитися не може, зважаючи на таке.
Згідно ст. 124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
У п. 1.3 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до пункту 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №322537 від 18 жовтня 2021 року, 14 грудня 2019 року о 16:20 год на а/д сполучення с. Брониця-Могилів-Подільський, ОСОБА_1 керуючи автомобілем Peugeot Bipper д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху не впевнився в безпечності руху, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та скоїв зіткнення з автомобілем Toyota Avensis д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , що рухався на зустріч. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.п. 10.1, 12.1 ПДР. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 22 вересня 2021 року вбачається, що кримінальне провадження №12019020220000802 від 15 грудня 2019 року закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
З копії протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події, копії план-схеми ДТП, фототаблиць від 14 грудня 2019 року вбачається, що за участю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проведено огляд місця дорожньо-транспортної події. Автомобіль марки «Тойота Авенсіс», чорного кольору д.н.з. НОМЕР_2 знаходився на проїжджій частині дороги, на відстані 5 м 40 см, а від переднього лівого колеса до умовної лінії на відстані 38 м. Автомобіль марки «Peugeot Bipper», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 знаходився також на проїжджій частині дороги від правого колеса до краю дороги на відстані 5 м 57 см, а від лівого переднього до умовної лінії на відстані 39 м. Автомобілі зазнали механічні пошкодження, а саме: у автомобіля Toyota Avensis д.н.з. НОМЕР_2 пошкоджено передня частина автомобіля; у автомобіля «Peugeot Bipper» д.н.з. НОМЕР_1 пошкоджено передня частина автомобіля.
Відповідно до пункту 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Вимогами пункту 10.1 ПДР України встановлено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
За порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, передбачена відповідальність за статтею 124 КУпАП.
За змістом КУпАП невід`ємною ознакою складу адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні, яку зумовлює, зокрема наявність реальної можливості не вчинити дії або відвернути наслідки, які складають об`єктивну сторону правопорушення.
В суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав, вказавши, що рухався по своїй смузі руху. 
Разом з тим, незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, його вина повністю підтверджується наявними в матеріалах адміністративного провадження доказами даної дорожньо-транспортної пригоди.
Апеляційний суд вважає встановленим, що водієм ОСОБА_1 було порушено п.10.1, п.12.1 Правил дорожнього руху України, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду внаслідок якої відбулось зіткнення транспортних засобів.
Апеляційний суд вважає неспроможними доводи ОСОБА_1 стосовно того, що зіткнення автомобіля під його керуванням з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 відбулось внаслідок порушення останнім правил дорожнього руху, оскільки він не впевнився в безпечності руху, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, оскільки саме його діями було створено дорожньо-транспортну пригоду внаслідок якої відбулось зіткнення транспортних засобів.
Таким чином, сукупність досліджених судом доказів свідчить про те, що дорожньо-транспортна пригода, яка призвела до зіткнення транспортних засобів відбулась внаслідок порушення ОСОБА_1 вимог п.10.1, п.12.1 ПДР України.
Наявний в матеріалах справи диск з відеозаписом містить дані, які стосуються часу після події настання ДТП та не спростовує обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, в частині порушення ОСОБА_1 п.п. 10.1, 12.1 ПДР.
Посилання ОСОБА_1 щодо того, що план-схема є неналежним та недопустимим доказом є безпідставними, оскільки складено відповідно вимогам, визначеним Наказом Міністерства внутрішніх справ від 07 листопада 2015 року №1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», за участю понятих, і відомості у якій засвідчені їх підписами, відповідно до якої зафіксовано місце ДТП, напрямок руху транспортних засобів, їх розташування після зіткнення та місце, де це відбулося, дорожню обстановку, заміри на місці ДТП відносно нерухомих об`єктів.
Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.
Інші доводи апелянта є безпідставними, є особистою думкою ОСОБА_1 та суперечать наявним матеріалам.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та надані ним в апеляційному суді пояснення про те, що суд першої інстанції безпідставно визнав його винним у вчиненні ДТП, та що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є безпідставними, остільки суперечать доказам, які є належними, достатніми та допустимими на які суд обґрунтовано послався в постанові.
В суді апеляційної інстанції був допитаний свідок ОСОБА_3 , який заначив, що автомобіль марки «Тойота Авенсіс» після ДТП знаходився на зустрічній смузі руху автомобіля марки «Peugeot Bipper». 
Разом з тим, апеляційний суд ставиться критично до показів свідка ОСОБА_3 , оскільки він є зацікавленою особою в уникненні адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , так як є його кумом. Крім того, свідок не був присутній під час дорожньо-транспортної пригоди, а прибув на місце пригоди через деякий час. 
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи справу, дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України. Підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.
У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Враховуючи наведене, керуючись ст. 294 КУпАП, суд,
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Ямпільського районного суду Вінницької області від 23 листопада 2021 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду                                                  В. В. Сопрун