КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа 752/17571/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4046/2022
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
14 січня 2022року                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П., 
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 серпня 2021 року у складі судді Хоменко В.С.,
у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-
 
В С Т А Н О В И В :
 
23 серпня 2019 року приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі - ПрАТ «АК «Київводоканал») звернулося у суд з позовом, у якому просило сттягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 3 035 грн 38 коп., 3% річних у розмірі 324 грн 54 коп., інфляційні втрати у розмірі 2 151 грн 98 коп.  
 
Позов обґрунтовано тим, що 26.04.2014 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 № 1198, яким внесено зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяв ні момент спірних правовідносин), який доповнено новими частинами.
 
05.08.2014 в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «АК «Київводоканал», що перейменоване на ПрАТ «АК «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж).
 
Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору.
 
Повідомленням визначено, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг.
 
Вказано, що відповідачка отримує послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) на підставі договору, оскільки після розміщення повідомлення та договору у вищевказаній газеті, на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та договору від відповідача не надходило.
 
ОСОБА_1 в порушення умов договору та вимог, що передбачені наведеними вище нормативними актами, зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01 липня 2014 року по 30 червня 2019 року послуг з водопостачання та водовідведення не виконав належним чином, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість у розмірі 3 035 грн 38 коп., яка підтверджується довідкою та розрахунком заборгованості.
 
У зв`язку з простроченням щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, відповідач зобов`язаний сплатити на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» 3% річних у розмірі 324 грн 54 коп. та інфляційні втрати у розмірі 2 151 грн 98 коп. 
 
31 липня 2017 року між ПрАТ «АК «Київводоканал» та відповідачкою було  укладено договір про розстрочення заборгованості, що виникла у зв`язку з несвоєчасним розрахунком за спожиті послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) за адресою: АДРЕСА_1 , яка станом на 27.07.2017 становила суму у розмірі 3 491 грн 34 коп., та відповідно підписанням якого відповідач повністю визнав дану заборгованість, однак вона так і не була погашена повністю.
 
Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 серпня 2021 року в задоволенні позову ПрАТ «АК «Київводоканал» відмовлено. 
 
В апеляційній скарзі ПрАТ «АК «Київводоканал» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити  та стягнути з ОСОБА_1 324 грн 54 коп. 3% річних та 2 11 грн 98 коп. інфляційних втрат.
 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суму основної заборгованості у розмірі З 035 грн 38 коп., що виникла за період з 01.07.2014 по 30.06.2019 та яка була предметом стягнення у вказаній справі, відповідачем сплачено двома платежами від 23.07.2019 та від 31.07.2019, що підтверджує факт невиконання обов`язку відповідача щодо щомісячного внесення плати за спожиті послуги. При цьому, оплата основного боргу не звільняє відповідача від сплати на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» 3% річних у розмірі 324,54 грн та інфляційні втрати за весь час прострочення грошового зобов`язання, у розмірі 2 151 грн 98 коп.
 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила рішення районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу, доводи якої є необґрунтованими, залишити без  задоволення.
 
Вказала, що станом на день подачі позову заборгованість була відсутня, що відображено у розрахунку-повідомленні у серпні 2019 року.
 
Також не погоджується з доводами  позивача про те, що вона не оплачувала послуги з водопостачання та водовідведення з 01.07.2014 по 30.06.2019,  оскільки 31.07.2017 було укладено договір про розстрочення заборгованості з ПАТ «АК «Київводоканал» строком на 2 роки, згідно якого борг сплачувався частинами разом з поточними нарахуваннями.
 
Крім того, зазначила, що станом на 30.06.2019 виникла заборгованість у розмірі 3 533 грн 59 коп. та 22.07.2019 від позивача надійшов лист-вимога про сплату вказаної заборгованості у термін 10 банківських днів з дня отримання вимоги, на виконання якої у межах зазначеного строку  23.07.2019 було сплачено 2000 грн та 31.07.2019 - 1542 грн, тобто повністю погашена заборгованість у межах визначеного строку.
 
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
 
За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення  суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Згідно з ч.1 статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
 
Як убачається з матеріалів справи, 26.04.2014 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 № 1198, яким внесено зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяв ні момент спірних правовідносин), який доповнено новими частинами.
 
05.08.2014 в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «АК «Київводоканал», що перейменоване на ПрАТ «АК «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) (а.с. 9).
 
31 липня 2017 року між ПрАТ «АК «Київводоканал» та відповідачем був укладений договір про розстрочення заборгованості, що виникла у зв`язку з несвоєчасним розрахунком за спожиті послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) за адресою: АДРЕСА_1 , яка станом на 27.07.2017 становила суму у розмірі 3 491 грн 34 коп. (а.с. 10-12).
 
Позивачем у  розрахунку заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення за період з липня 2014 по червень 2019 зазначено, що  заборгованість відповідачки становить 5 511 грн 90 коп., яка складається з основної суми боргу в розмірі 3 035 грн 38 коп., 3% річних у розмірі 324 грн 54 коп., інфляційні втрати у розмірі 2 151 грн 98 коп. (а.с. 14-15).
 
 Відповідно до  вимоги ПрАТ «АК «Київводоканал» про сплату заборгованості № 7040/8/8/02-19 від 09.07.2019 убачається, що станом на 01.07.2019 сума заборгованості  по сплаті платежів складає 3 533 грн 59 коп.  та у термін 10 банківських днів з дня отримання вимоги відповідачці було запропоновано її погасити або укласти договір розтермінування сплати боргу (а.с. 35).
 
З долучених до  справи копій квитанцій  від 23.07.2019 та 31.07.2019 на суму 2000 грн та 1542 грн  убачається, що відповідач виконала вимоги ПрАТ «АК «Київводоканал» й у встановлений позивачем строк  сплатила  заборгованість  у повному обсязі  (а.с. 36-37).
 
У відповідь на відзив ПрАТ «АК «Київводоканал» вказано, що відповідач в порушення умов договору та вимог, що передбачені нормативними актами, зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01.07.2014 по 31.06.2019 послуг з водопостачання та водовідведення виконав після отримання попередження про оплату від 09.07.2019.
 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, районний суд виходив з підстав його недоведеності.
 
Такі висновки суду колегія суддів  визнає обґрунтованими, з огляду на наступне.
 
Відповідно до частин 1 статті 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
 
Пунктом 1частини 1Закону № 1875-ІV, пунктом 1 статті 7 Закону № 2189-VIII передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
 
У відповідності до частини першої статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
 
При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону № 1875-ІV, пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону №2189-VIII обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
 
Відповідно до вимог статті 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов`язаний, зокрема, забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів.
 
Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 ЖК Української РСР.
 
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
 
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року в справі № 6-59цс13 і від 20 квітня 2016 року всправі № 6-2951цс15, та у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі № 750/12850/16-ц і від 06 листопада 2019 року в справі № 642/2858/16.
 
Статтею 81ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.
 
Так, з наявних в матеріалах справи копій квитанцій, убачається, що відповідачем було оплачено заборгованість за житлово-комунальні послуги в повному обсязі, що підтверджується також рахунком-повідомленням станом на 01.08.2019 про відсутність заборгованості (а. с. 36,37,103).
 
 Встановлено, що вимогою про сплату заборгованості № 7040/8/8/02-19 від 09.07.2019  ПрАТ «АК «Київводоканал» повідомило відповідачку, що станом на 01.07.2019 сума заборгованості складає 3 533 грн 59 коп.  та у термін 10 банківських днів з дня отримання вимоги їй було рекомендовано погасити заборгованість або укласти договір розтермінування сплати боргу.
 
Також повідомлено про наслідки  невиконання вимоги та право позивача звернутися у суд за захистом своїх прав  (а.с. 35).
 
Згідно пояснень відповідачки, зазначений лист нею отримано 22 липня 2019 року й протягом  наданого десятиденного строку було сплачено заборгованість.
 
Доказів  отримання  вимоги   ПрАТ «АК «Київводоканал» у іншу дату, до справи не долучено й твердження відповідачки не спростовано.
 
Відповідачкою сплачено суму заборгованості у встановлений позивачем десятиденний строк, що підтверджується долученими до справи: вимогою про сплату заборгованості № 7040/8/8/02-19 від 09.07.2019, рахунком-повідомленням станом на 01.08.2019 та копіями квитанцій (а.с. 35-37,103).
 
Окрім цього, підлягає до врахування і та обставина, що 31.07.2017 між ПрАТ «АК «Київводоканал» та ОСОБА_1 було укладено договір про розстрочення заборгованості, строком на 2 роки, яка станом на 27.07.2017року становила 3 491 грн 34 коп. й підлягала до сплати  частинами разом з поточними нарахуваннями (а.с.90-92).
 
Отже, виниклий у  ОСОБА_1   з липня 2014року  борг було реструктуризовано у відповідності до  договору від 31.07.2017 року й  станом на дату звернення  ПАТ «АК «Київводоканал» у суд з позовом - 23 серпня 2019 року, у відповідачки відсутня заборгованість за послуги  з централізованого постачання  холодної води та послуг з водовідведення (а.с.103).
 
За таких обставин, підстави для стягнення зі ОСОБА_1 3% річних та інфляційних втрат у відповідності до долученого позивачем до справи розрахунку заборгованості, відсутні.
 
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
 
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
 
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
 
За змістом ст. 89 ЦІПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
 
Будь-яких доказів на спростування висновків суду першої інстанції під час апеляційного провадження  до справи не долучено.
 
За таких обставин,  районним судом зроблено обґрунтовані висновки  про відсутність  правових підстав до задоволення позовних вимог за недоведеністю.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
 
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції  не спростовують.
 
Викладені у апеляційній скарзі обставини проаналізовані судом у сукупності з іншими доказами по справі, висновки суду є мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.
 
Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.
 
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
 Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»  залишити без задоволення.
 
Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 серпня 2021 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: 

 
Судді: